Kilian Stobanis och luxns brefväxliiiy;. 



27 



aldeles omöijeliget at d;i giöi'a något annat, än lia ondt'^. Roland Martin herättar i 

 sitt åminnelsetal öfver Johan Leche enligt den senares egna anteckningar en anek- 

 dot rörande Stobaîus migrän, som är af sådant intresse att det här bör anföras. 

 Herr Archiater Htobîeus hade liaft en »Manometer eller horizontelt liggande Thermo- 

 metrum Drebbelianum, af hvilken Han ärfarit, at när den visade luftens gleshet, 

 så tick altid Archiatern sin svåra hufvudvärk på halfva sidan. En dag hade Leche 

 genom alt för lång upmärksamhet härpå, försummat gifva Herr Stobfeus berättelse 

 om sine sjuke, hvaröfver Plan tiltaltes af sin ömsinte Mästare. Leche anförde til 

 försvar, det Han sett ])å sin Manomètre, at Han icke borde besvära Archiatern i 

 dag med något, som brydde dess hufvud. Detta fordrade Stohrens at Han skulle 

 förklara, hvilket skedde så med denne gransynte ^fannens fulla behag, at han be- 

 seglade liändelsen med et skämt, som altid brukades, at utmärka hans nöje. Jag 

 skal, sade han, kornma til Er, och med min krycka slå sönder Edra instrumenter». 



Johan Leche var lärjunge i medicin och naturvetenskap under Stobfeus senare 

 tid och var den siste af hans mera framstående lärjungar i medicin och naturveten- 

 ska]> samt den, som universitetet tick längst beliålla. Leche har lämnat efter sig 

 en själf biografi, som stått Roland Martin till förfogande vid hans minnestab öfver 

 honom. Han var styfson till Kilian Stobœus och Nils Stobœus forne lärare, senare 

 kyrkoherden Anders Lunnius, och han fick från 1733 > bo fritt i Stobœus hus med 

 förplägning, samt tilgång af denna kloka Lärarens böcker och samlingar, uti hvarje- 

 handa ämnen. Däremot fordrades af Lärjungen icke andre vilkor, än sådane, som 

 Han billigt, för egen upkomst skulle räknat för lycka, at utan all äi'sättning få 

 ingå». Så fick Leche bestämma växter, arbeta på Stobœus Laboratorium Chemicum, 

 som »var måst inrättadt, för läkemedels tilredande, åt fattiga sjuka, som på Stad- 

 sens Apothek ej förmådde köpa sin helsa». Men \ heter det, »förutom denna vård- 

 nad om de fattiga, fick äfven Leche biträda sin Ledare, uti förmögna sjukas be- 

 sörjande och den vidlyftige brefväxling, som därtil fordrades på flera orter. Med 

 ett ord : i denne sin hedrade Mästares hus fick både hufvud och hjärta sin öfning 

 i hvad godt och ädelt är». Tydligen fick l^eclie såsom öfriga lärjungar i allt vara 

 Stobseus behjälplig. 



Det är ock tydligt, att Stobœus behöfde hjälp till allt sitt arbete, sjuklig som 

 han var. Den historiska professuren började också taga Stobeeus intresse i anspråk 

 på nya områden, ocli "museet, som ständigt ökades, fordrade större och större ut- 

 ryraine. Kärleken till samlingarna och känslan af deras betydelse för undervis- 

 ningen i förening med den stora tillgifvenheten för hans universitet voro säkert de 

 bevekande omständigheter, som föranledde Stobœus att 1735, då han var sitt uni- 

 versitets rektor, högtidligen öfverlämna sina samlingar i dess ego och vård. 



Annu en anledning till gåfvan förelåg, när å universitetet i dess öfre våning 

 inrättades ett theatrum anatomicum et physicum jämte promptuarium rerum natu- 

 ralium och armamentarium physico-inathematicum. 



Den 17 April 1733 nänmes i konsistoriets jirotokoll om ett kanslerbref af d. 

 31 Mars »angående et 'Lheatri inrättande för Anatomien och til Physical Experi- 



