Kilian 81,nlirons ricli hans bri'l'viixling. 



39 



Magni von Brome! . . . qualecunque oblectamentuni coniparatus et adornatus a Ki- 

 lian Stobœo». Här upptagas nummer. Huruvida äfven en del lokalförteckniugar 

 på ungefär löO »lapides» etc, ordnade efter fyndorterna, höra härtill är nu ej lätt 

 att afgöra. 



I sitt bref (koncept 1733) till Dr Foss i Köpenhamn säger Stobieus : »Hvad 

 våra Acta Littei-aria angår, innehålla de förutom M. Bromells Lithographia svecana, 

 som i den tinnes införd och som behöfver ett supplement på grund af författarens 

 förtidiga död, helt få fysiska afhaudlingar». Sammanställa vi detta med Linnés tidi- 

 gare bref d. 12 Oct. 1731, som jag förut citerat, så är det tydligt, att Stobteus var 

 betänkt att fortsätta Bromells arbete och gifva det åtminstone, såsom han säger, ett 

 supplement. Ibland Stobteus manuskript finnes ett koncept till några »observa- 

 tioner», som bära titeln: xSpicileginm lithologicum in C|ualecunque supplementnm 

 Curiosissimi quondam nunc B. M. Archiatri D. Magni Bromel . . . Lithographiam 

 Svecanam>^. Af allt framgår, i hvilken omfattning Stobeeus bidrog till Bromells ar- 

 bete såväl genom att lämna, vi kunna säga, hela det skånska materialet, som en 

 hel del värderika upplysningar oeli uppfattningar om fossilen. 



Att Stobasns så utan vidare kunde öfvei'gä från sin naturvetenskapliga profes- 

 sur till professuren i historia var ej något så märkligt på en tid, då historia natu- 

 ralis rent af kunde räknas såsom en del af historien. Emellertid var det i och för 

 sig lika epokgörande i Lunds universitets historia, då Stobteus blef professor i liisto- 

 ria, som då han blef e. o. professor i naturvetenskap, f båda fallen xav han den 

 förste. Ingen hade före honom varit professor i naturvetenskap och ingen heller 

 ensamt i historia. 



Rörande Stobteus lärareverksamhet i historia kan jag ej lämiia bättre uppgift 

 än att anföra, hvad de båda högt aktade historikerna Weibull och Tegnér säga i 

 Lunds universitets historia 1S68 rörande detta ämne. Det gjordes under »denne 

 förtjenstfulle målsman för den historiska undervisningen början till en ny och mera 

 omfattande riktning inom densamma. Närmast bestod denna nya riktning i egnan- 

 det af större uppmärksamhet åt fäderneslandets och de nyare folkens historia, under 

 det att den gamla historien, framställd efter de classiska författarne, ej längre ute- 

 slutande var undervisningens föremål >. »Såsom föreläsare i historia erlijöd han un- 

 der lojipet af åtskilliga år enskilt undervisning i fäderneslandets antiqviteter och 

 numismatik». »Stobasi efterträdare blef den ryktbare Sven I^agerbring. Sjelf en af 

 dem, som genom sin författareverksamhet gifvit en ny riktning åt den fosterländska 

 häfdaforskningen, kunde han såsom lärare vid universitetet ej undgå att med l)e- 

 gagnande al' tidens undervisningsmetod och framställningssätt fullfölja och ^idare 

 utveckla det nya uppslag i den historiska undervisningen, som Ijlifvit gifvet af hans 

 föregångare. 1 likhet med denne egnade Jiagerbring i sina föreläsningar företi'ädes- 

 vis sin uppmärksamhet åt den nyare tidens och fäderneslandets historia». — Så 

 vidt man af föreläsningskatalogen kan förstå, så hade Stobanis äfven lämnat miiler- 

 visning i källforskning. 



