40 



Carl M. Fürst. 



Stobfeus historiska författareskap är representerad af 4 eller 5 arbeten, alla af 

 betydelse. Stobfeus författareverksamhet är i det hela ej stor, men allt, hvad han 

 skrifvit, är beaktansvärdt och delvis af stort värde i synnerhet för sin tid samt an- 

 gifver författarens stora vetenskapliga begåfning, skärpta iakttagelseförmåga och kri- 

 tiska natur. Naturligtvis saknar han i mångt ej tidens fel och svagheter, men hans 

 ord har vikt, då hans åsikter oftast äro grundade på direkt observation och fram- 

 träda efter jämförande sammanställning utan tryck af andras åsikter men väl efter 

 tagen hänsyn till dem. Han blir därigenom ofta originell och kommer ej sällan 

 att stå långt före sin tid. Om han ej själf bryter de nya vägar, som på olika håll 

 tyckas stå öppna efter den syn på tingen, som han visar sig hafva, så är det väl 

 därför att vägarne voro för många, kroppskrafterna för ringa och lifvet så kort. 

 Lärjungarna togo intryck af den väckande läraren och hunno långt fram om honom; 

 men Stobfeus var en lycklig man, som hade sådana lärjungar, hvilka både egde 

 förmåga att fullfölja och skapa vidare och dessutom voro begåfvade med ädelt sinne, 

 ty de hyste erkänsla och tacksamhet för sin mästare. 



Om Kilian Stobseus farbroder professor Andreas Stobœus säga WeibuU och Teg- 

 nér, att han »såsom ulgifvare af historiska afhandlingar är den förste bland universi- 

 tetets lärare, som egnat sin uppmärksamhet åt den fosterländska häfdaforskningen, 

 och särskildt iir han en bland de första bearbetare af den provinshistoria, hvars 

 första mera bekanta namn han är efter dess afträdande under svensk spira». Af ven 

 Kilian Stobfeus egnar sig åt svensk och lokal häfdaforskning och fastslår därigenom 

 såsom utmärkande för Stobfeus-släkten det svenskt fosterländska sinne, som ('arl 

 den elfte angaf i sitt omtalade yttrande om Kilian Stobfeus faders verksamhet, 



ï^tobteus första historiska afhtindling var: »Tria antiqua Monumenta historica Lun- 

 densia etc». Resp. And. Boström 1734 (Opuscula sid. 35). Såsom titeln angifver, förelig- 

 ger här det första meddelandet om Lunds universitets biblioteks allt fortfarande största 

 märkvärdigheter Lii)er Daticus, Necrologium Lundense och Series Regum Daniae 

 S27— 1171 med kommentarier. Det är denna hans afhandling, »som först fäste upp- 

 märksamheten på dessa Lunds Biblioteks äldsta handskrifter» (Elof Tegnér). Sto- 

 bfeus visar sig i deima såsom i öfriga historiska arbeten vara god kännare af litte- 

 raturen inom sitt arbetsområde. 



Hans andra i många hänseenden märkliga afhandling är: »Ceraunii Betulique 

 lapides, Dissertatione Historica illustrati». Resp. Job. Stobfeus 1738. Angående detta 

 arbete, där Stobfeus uppträder mot förgångna tiders och egen tids vidskeplighet och 

 öfvertro, lämnar jag ordet till en historisk granskare af rang, som särskildt studerat 

 detta arbete, nämligen åt Elof Tegnér, som i sina förut omnämnda anteckningar 

 om Lunds Universitets historiska museum säger: 



»I sin afhandling »Ceraunii etc.» har Kilian Stobfeus framställt sina åsigter 

 rörande åtskilliga af stenålderns minnesmärken. I denna afhandling vederlägger 

 han den vidskepliga fördom, som ännu der och hvar bland allmogen icke torde 

 vara utplånad, att åtskilliga stenar och petrifikater af ovanlig form äfvensom före- 

 trädesvis flintyxor och knifvar från stenåldern skulle vara genom blixten nedslungade 



