92 



Carl M. Fiii-Ht. 



[Högädle och höglärde herre! 



Förlåt mig, att jag alltsedan emottagandet al Edert sista kärkomna bref af den 

 25 November 1734 nödgats uppskjuta mitt svar; jag har nämhgen ända tills nu saknat 

 lägligt tillfälle därtill. Jag tackar på det varmaste för de förra året mig tillsända af- 

 handlingar, hvarraed Ni tvänne gånger haft godheten att öka mitt bibliotek. Af dessa- 

 ha särskildt Edra bägge utomordentligt lärda akademiska afhandlingar beredt mig stort 

 nöje. Hur gerna skulle jag ej vilja, att det vore mig möjligt att i gengåfva sända 

 Eder sådana, som kunde bereda Eder samma nöje! Men »ut desint vires, tamen est 

 laudanda voluntas* (äfven om krafterna fattas, måste man prisa den goda viljan). Jag 

 sänder alltså andra och tredje delen af herr Anchersens dissertation de Solduriis jämte 

 tvänne uppsatser om det nyfunna guldhornet, den ena på tyska, den andra på danska 

 och försedd med tillägg. Med dessa följa två tyska uppsatser rörande sakernas ställ- 

 ning i den välkända tvisten mellan vår nådige konung och magistraten i Hamburg 

 jämte hamburgarnes edikt och ett danskt kväde, ganska vackert, till herr Thura från 

 en högförnäm person jämte dennes svar. Att denna gång skrifva mera till Eder saknar 

 jag både tid och tillfälle. Jag har emellertid velat gripa detta i flykten för att ej af 

 Eder anklagas för allt för stor försumlighet. Jag hoppas därför, att Ni med Eder van- 

 liga välvilja ursäktar mig, att jag nu nödgas upphöra och jag ber Eder, min vänskaps- 

 fulle gynnare, vara öfvertygad, att jag in i döden framhärdar i min vördnad för Eder, 

 beredd att efter bästa förmåga stå Eder och Edra vänner till tjänst. 



Köpenhamn d. i) Febr. J. Foss.j 



1736. 



Bref frän D:r Med. Th. W. Grothaus i Köpenhamn. 



Theodor Wilhelm Grothaus, i. i Osnabrück, biel' 1725 D:r Med. i Halle och 

 kom troligen kort därefter till Köpenhamn, där han några år var läkare vid Wai- 

 senbuset (Orphanotrophii Regii Hafniensis Medicus) och 1732 stadsfysikus i Köpen- 

 hamn. Redan 1734 lämnade han denna plats och förmodligen samtidigt Danmark 

 för att såsom apostel för Brödraförsamlingen i Hernhut resa till Amerika. 



1. 



Ofversatt från latinska brefvet i Opuscula Stobsei, dat. Hafuiîe d. 15 september 1731 



Jag undrar mycket hvad Ni tänker om mig. Jag lofvade ju att skriftligen tacka 

 för all den stora vänlighet, hvarmed Ni öfverhopade mig i Ramlösa. Men hittills har 

 en djup tystnad rådt. Ni tviflar väl ej på min ordljålligbet? Det gläder mig verk- 

 ligen att ej germanernas ordhålhghet öfvergått till ett ordspråk liksom grekernas. Men 

 äfven om Ni så gjort, skulle Ni haft rätt därtill. Dock är det ej så illa. Ty det bref, 

 som jag kort efter min hemkomst till Danmark skref till Eder, har genom en olycklig 

 slump åter hamnat hos mig. I dag har Ni gjort mig Eder på det högsta förbunden 

 genom ett nytt bevis på Eder välvilja, en låda fylld med högst intressanta naturföremål, 

 hvilken jag hittills dagligen, men förgäfves, väntat. Numi Brattensburgenses har jag 

 aldrig förut sett. Jag har förvånat mig öfver deras egendomliga skapnad. Knapt kan 

 jag förmå mig att tro, de äro skal af några ostreae Eljes skulle man väl bland så 

 många hafva funnit en eller annan fullständig ostrea, eller åtminstone dess andra hälft. 



