Kilian Stobseus och hans brefviixling. 



123 



T h e 0 r e m a . 



§ 9. Den medlersta meningen bör föredragas de andra. 



Demonstratio. 



§ 10. Den medlorsta meningen grundar sig på erfarenheten (§. 4.) och kan der- 

 före ej slå felt (§. 5. 7), de andra grunda sig på hypotheser (§. 1.) och kunna altså 

 wara falska (§. 2. 3.) Elfter nu det wisza bör altid föredragas det ovvisza (§. 8.), så 

 bör ock den medlersta meningen föredragas de andra. Q. E. D. 



Detta är en sa klar Demonstration, at iag utan betänkande och med godt sam- 

 wete håller den för en Scepticus och per bonam consequentiam Athens, som härom 

 wille hysa det ringaste twifwelsmål. Men hufwudfrågan är ännu oafgjord, om iag seil: 

 bör öfwersända min berättelse til någon lärd Societet och på det högsta ombedia någon 

 god wän dersammastädes, at han ändtel. så lagar, det iag owettandes och emot min 

 åstundan blijr härigenom deruti uptagen. Nu är iag aldeles rådlös. Ach ! förslagenhet 

 öfwergif mig intet! Jag måste taga min tiltiyckt til den gamla versen: Quis? quid? 

 ubi'? quibus anxiliis? cur? quomodo? quando?, som är destillerad eller filtrerad af Locis 

 toi^icis. och se om iag deraf kan baka goda råd. Quis? hwad ärtbet? Svar. Det är, iag 

 ska betrackta hwem iag är. Men förefaller mig beklagel. straxt in, Quid Saul inter 

 Prophetas? Quid asinus ad lyram? Quid anser interstrepet olores ? Denna raisonen 

 är krafïtig nog, sä at iag ei behöfver hwarken Quid eller Quibus. Och derföre will iag 

 effterfölja Sal. kungens råd, då Otficeraren sade sig hafwa underlåtit at hedra honom 

 med skiutande för många ordsakers skuld, ibland hwilcka den första war, at han hadde 

 intet krut. Thet kan ock giöra mig lijka mycket, om intet detta föi'slaget går för sig. 

 Ty mit ändamål har endast warit at förnöja Hr Archiatreu härmed på en liten stund. 

 Om iag warit lyckel. nog at erhålla det samma, skall det långt mehra fägna mig, än 

 om iag blefwe lagd emillan Boktryckarens press, eller giord til en tijdubbel Socius. 

 Men effter iag kommit något Paars på mit öhl, som andra torde kalla en skamskrifft, och 

 på den räkningen ge mig samma lön som Stads Satyricus fick: beder iag ödmiukast, 

 det täcktes Hr Archiatren straxt effter genomläsningen rifwa det i sönder, eller ofra det 

 åt Vulcanus wid en tobakspijpa, om det än skier med hundsvots caracter, eller ant- 

 warda det åt Fruentimbren för at deraf betiena sig, som det vore lijk- ellr brud- vers, 

 eller ock anwända det til andra pios usus, som iag ei kan nämna på detta heliga städ. 

 Nog sladder på en gång, Punctum. At iag ei må aldeles differre res severas in crastinum 

 har iag den ähran at fägna Hr Archiatren dermed, at min grefwe ^ anwänder en be- 

 römmel. äijt uti alt sit förehafwande, och har utan min ringaste tilbielp eller ändring 

 på något sätt skrifwit hosföljande. 



Mit tilstånd är, Gudi lof! i alla mål aldeles elfter önskan. J dag kommer Fru 

 Friherrinnan (liedda ^ hijt ifrån Ystad, som rest landvägen ifrån Paris til Stralsund. 

 Så snart hon är rest härifrån til Stockholm, begifver Grefwinnan sig til Alunbruket, och 

 sedan til Toppeladugård, derest wij lära stanna en månads tid. En god wän skrämde 

 mig förleden dag dermed, at iag nu hela Sommaren intet får äta miölck, färsk fisk, 

 smultron eller flera dylijka Guds gåfwor. Jag är intet särdeles belåten med detta wän- 

 skapsprofwet, utan appellerar til Hr Archiatrens gnnst-rätwijsa ompröfwande, och lefwer 

 i det ödmiuka hopp, at iag igenom Hr Leck ^ får ett benägnare utslsg. Jemte min 

 ödmiuka hälsning til Gunstiga Frun förblifver iag med skyldig wördnad — 



Edle och Höglärde Hr Archiatrens 

 ödmiukaste tienare 

 Krageholm L. Möller, 



d: 12 junii 1737. 



^ Nils Adam Bielcke. Se brefven från Levin Möller ocfi bref från Christina Piper. 



^ Hedvig Charlotta von Gredda f. von Düben, född 1698^ J^i^t 1728 uied Frih. von Gedda, f. 

 1675. Svensk ambassadör vid kongressen i Soissons 1728, baroniserad af Ludvig XV 1727. Svensk 

 friherre 1730. Minister vid franska hofvet 1730. Statssekreterare vid utrikesexpeditionen 1736 

 xn. m., död 1758. 



