Kilian Stobaens och hans brefväxhng. 127 



^ Mauritz Posse f. 1712 i Lübeck, son till frih. Nils Posse af 8äby f 1723 och Henrietta 

 Beata Horn, omgift 1725 med riksrådet grefve Gustaf Groniiielm. Mauritz Posse biet sedermera 

 riksråd och grefve. Rosén följde honom, såsom det var brukligt på den tiden, på en lång resa 

 som varade i två och ett halft år. Posse dog 1787. 



- Heinrich Bass, kirurg i Halle, f. 1690, d:r 1754, kiind särskildt genom sin Handbok i 

 bandageliira. 



G. Dan. Coschwitz f. 1()79, d. 1729, professor i anatomi i Halle, lärjunge af Stahl. 



* Se bref från Koulas. 



^ A. Vater i Wittenberg f. 1G84, d. 1751, upptäckaren af Vater-Pacinis ändkroppar, har äf- 

 ven skrifvit om ägghinnor och placenta och bidragit att klargöra, att modrens blod ej gick direkt 

 öfver i fostrets, var den, som lämnade första meddelandet om koppinokulation i Tyskland. 



" Michael Alberti, f. 1682, d. 1757, var StahLs efterträdare i Halle, framstående rättsmedikns 

 och medicinsk vetenskapsman. 



' L. Heister i Altdorf och Helmstädt, f. KÎSS, d. 1758, kirurg och anatom, motståndare till 

 Stahl från anatomisk ståndpunkt. 



Ruysch i Amsterdam, f. 1638, d. 1731. Anatom, mest känd genom sina injektioner och 

 preparatsamlingar. Sålde en stor preparatsamling till Peter den store i Ryssland. — Membrana 

 Ruyscliii är det samma som choriocapillaris i ögat. 



* Se bref från och till Lincke. 



^° Dr Becker i Halle har anställt försök på djur för att studera drunkningsdöd. 



" Conrad Quensel var professor i matematik i Lund, f. i Stockholm 1676, studerade i Upy)- 

 sala och Åbo, blef professor i Pernau 1704, flyttade efter Pernaus intagande af ryssarna till Sverige 

 och blef professor i Lund 1712, dog 1732. 



Johan Conrad AVarmholtz i Stockholm, f. 1673 i Halberstadt, kom från Danzig till Sverige, 

 omkring 1696, anställd på apoteket Markattan i Stockholm och förestod detta, »tills lian ändteligen 

 1705 genom gifte med apotekaren Allmachers dotter lick detsamma». Dog 1745. »Han ägde», 

 enligt Sacklén, »mycken insigt uti Kemien, som ock banade honom vägen till bekantskap med 

 förnäma och lärda män, såsom en grefve Brahe, (Tvllenstjerna, ürban Hjaerne och Dippel, hvilka 

 stundom tillsammans lal)orerade med honom». 



Rekommendationsskrifvelse af Stobseus för Nils Rosén. 



Tit. Nobilipgimi, Ampli.S!=imi, et Experientissimi Doi Medicina? Doetore.s et Profes- 

 .sores, inelytse Medicte Facultatis Upsaliensis, Decaniis et Adsessores gravissimi 



Patroni Benignissimi. 



Ignoscite quasso, Nobilissimi et Consummatissimi Dni Medicinte Doctores temeritati 

 meae qnod ego ignobilis et obscurus in Republica hominum medica, qui ut Vestra fruerer 

 benevolentia aliéna commendatione ipse quam maxime indigerem, Vestro Favori Virum 

 Juvenem ipse satis Nobilem, Ernditissimum Dominum Nicolaiim Bosenimn, iis ornatum 

 moribus honestissimis, ea instractum doctriua non vulgari, ut Vos ipsi Amplissimi 

 Viri ultro fateamini illum Vestro Patronicio dignissimum esse, commendare ausim. Vicit 

 autem honestus amor Discipuli olim honestissimi omaem animi htesitationem, extiuxit 

 illam prorsus bonitas Vestra et humanitas spectatissima illa et famigeratissima, simul- 

 que spem accendit, Vos, Patres maxime Venerabiles, Pietatis cujusdam titulo hoc con- 

 decoraturos, quod alius forsan judex minus accuratus temeritatis stigmate notaret. Certe 

 et mihi et dilectissimo meo Rosenio, immo, quod maximum, Vobis iujuriam facerem, 

 si meritissimas strenuissimi quondam commiUtonis laudes trepidus reticerem. Fuit enim, 

 cum jam ante aliquot annos vicibus Professoris Medicinse ordinarii Nobilissimi Dni Joli. 

 •Jacobi von Dœbeln (et) Illustrissimi Cancellarii indtilgentia sufragante amplissimo seuatu 

 Academico perbiennium in hac Medicorum )Schola fungerer, auditor Lectionum publica- 

 rum privatarumque qualiumcuncjue mearum certe satis frequentium diligentissimus; 

 cujus ego felicissimas facultatis ingenii, impigerrimam sedulitatem, inexplebile sciendi 

 desiderium, virtutes lectissimas, mores suavissimos miratus, ilium semper prfesentem, 

 volui, absentem desideravi. Eo itaque minus necesse judico, verbosa commendatione 



