128 



Carl M, Fürst. 



Favorem Vestrum erga ipsnm ambire, ([iio certius persiiasus puin, illum ad magna 

 qutevis iu orbe literato properantem, Vobis propediem probatnrum fore magnum inge- 

 ninm, nec minorem industriam. Supplice ita<iue hocce iibello potissimum me ipsum 

 Benevolentiaî vestrse, Patroni exoptatissimi, commendo, qui ero, dum ero 



Xobilissimorum Norainum Vestrorurn 

 Cultor devotissimus 

 Kilian Stobœus M. 1). Lundeusis 

 et Illustrisp. Familiar. Scanic. Phys. Pract. 



[Vidtfräjdade, vidtberömde och vidtförfarne herrar Medicine Doktorer och Profes- 

 sorer i den namnkunniga Medicinska Fakulteten i Upsala, högt ansedde herrar Dekanus 

 och Bisittare, höggunstige gynnare. 



Förlåten mig, vidtfräjdade och höge herrar Medicine Doktorer, min dristighet att, 

 ehuru själf i den medicinska världen oberömd och okänd och själf i största behof af 

 andras rekommendation för att komma i åtnjutande af eder välvilja, våga vi i eder 

 ynnest anbefalla en ung man, som redan vunnit rätt stort anseende, höglärde herr Nils 

 liosén som utmärker sig för en så hedrande karaktär och som besitter en så ovanlig lär- 

 dom, att I själfva, vidtfräjdade män, viUigt torde erkänna, att han i hög grad är för- 

 tjänt af edert beskydd. Men en oegennyttig tillgifvenhet för min förre högt värderade 

 lärjunge har hos mig besegrat hvarje tvekan, och eder bepröfvade och vidtbekanta god- 

 het och vänlighet har fullständigt förjagat densamma och på samma gång hos mig 

 uppväckt den förhoppningen, att, hvad en annan mindre samvetsgrann domare måhända 

 skulle brännmärka som otillåten djärfhet, af eder, vördnadsvärda fäder, skall bedömas 

 mildt såsom en yttring af faderlig tillgifvenhet. Förvisso skulle jag begå en orätt mot 

 såväl mig själf som min högtvärderade Rosén ja, hvad mera är, mot Eder, om jag i blvg 

 förvirring förtege den berömmelse, som min forne, sträfsamme kamrat i så hög grad 

 gjort sig förtjänt af. Tv då jag redan för Here år sedan, tack vare vår högt lysande 

 kanslers välvilja och på grund af den höga akademiska senatens tillst^'rkan tjänstgjorde 

 i st. f. den ordinarie Medicine Professorn, vidtfräjdade herr Job. Jacob von Döbeln, 

 under två års tid i härvarande medicinska utbildniugsanstalt, var han en synnerligen 

 trägen åhörare af mina både offentliga och enskilda föreläsningar, som, hur föga till- 

 fredsställande de än må hafva varit, dock åtminstone voro talrikt besökta; jag greps 

 då af beundran för hans lyckliga själsgåfvor, hans oförtrutna if ver, hans omättliga kun- 

 skapsbegär, hans ovanliga talanger, hans behagliga sätt; jag önskade alltid hans när- 

 varo och saknade honom, då han var borta. Jag anser det alltså så mycket mindre 

 behöfligt att med många ord söka vinna Eder bevågenhet för honom, ju vissare jag är 

 öfvertj-gad om att han, som med stora steg går att vinna en hög ställning i den lärda 

 världen, inom kort skall gifva Eder bevis på sin stora begåfning och flit. Med denna 

 Supplik vill jag alltså framför allt anbefalla mig själf åt Eder välvilja, högtvärderade 

 gynnare, och framhärdar, så länge jag lefver 



Eder, vidtfräjdade herrars, 

 ödmjukaste tjänare 

 K. S.] 



Bref från pastor H. J. Sivers. 



Hemik (Heinr/cJi) Jacob Sirers. f. 1709 i Lübeck, student i Kiel 1726, i Ro- 



•stock 1727, magister 1728. Studerade sedermera särdeles naturvetenskaperna och 



antikviteterna. Ledamot af vetenskapsakademien i Berlin. Compastor i tyska för- 



