138 



Carl M. Fürst. 



min lilla samliog till att illustrera Historiam Naturalem; Så fruktar iag likvähl att han 

 af kiärlek berättat alt sammans större och bättre, än det i sanning är, åtminstone är 

 iag visz derpå att hos mig näppeligen något lärer finnas, som hos Hr Professoren felas. 

 Emedlertid kan iag eij underlåta i anledning af Hr Professorens skrifvelse d. 18 Martli 

 om Mammontowakost eller Ebore Fossili Siberiano följande vid handen gifva. Det synes 

 som Hr Tatyschow mäst gynnar deras mening, som hålla före att desze store been äro 

 Cornna mobilia magnre cujusdam bestiie subterranetc, hvilken mening likvähl så mycket 

 mera Paradoxe förekommer som ingen ännu l'àkat på att få se slikt ett ofanteligit diur, 

 som dock eij så aldeles måtte kunna hafwa dölgdt sig i så många åhr, i synnerhet som 

 dät pro mole corporis skulle giöra anseenliga cuniculos, och altså eij wara lyckehgare änn 

 Mullwaden, aller )Sorex, qui suo miser indicio periit; kunnandes iag icke finna något lätt 

 giltigt skiäl till att bestrida Ceremonie-mästaren, Sahl. Hr Sparfvvenfelts mening, utan tyckes 

 mig oförgripeligen att densamma kan bestyrkas af följande. Ncniljl: Först at iag af en Lieute- 

 nant] Ennes wid namn af det Nori'a Skånska Cavallerie i-egementet, som länge warit uti Sibé- 

 rien och träffehg wäl arbetar liåde uti ^Vallrosz och Mammout been, fådt ett stycke 

 hvilket som eij kunnat swarfwa, emedan det aldeles fördervat järnen, När man nu rätt 

 beser detta, så är det wärkeligen åtminstone halfpetrificerat; i thy att alla pori och mea- 

 tus äro upfylte med en fin qwickande sand, hwilket nogsamt synes bewisza att det gan- 

 ska lång tid legat i jorden. För det andra har samme curieusa man gifwit mig åtskil- 

 liga andra stycken af detta Sibirianska Elfenben, hvvilka allesammans framvisa de Cha- 

 rakterer, som nogsamt kunna betyga deras ålderdom, fast än på dem är stor åtskilnad, 

 i thy att sombliga äi'o ganske hwita, sombliga gula, sombliga aldeles svartbruna nembl. 

 som iag tycker alt efftersom jordmånen har warit som de stadnat uti, warandes och 

 märkeligit att oansedt desza been äro ganska hårde, faste och tätte, så finnas hkwähl 

 uti dem, aldramäst uti Cortice exteriore, men också uti aldra innersta kärnan, stora 

 sprickor hwilka wäl också synas aldramäst wara förorsakade att de så långan tid legat 

 i jorden, och alt så stundom af wätska stundom af torka utståt stora förändringar. För 

 det tredie kan iag wäl ike gifwa förslag på något wist ställe här i Skåne, hwarest man 

 kan upgräfwa slika been, men så är det likvähl eij alldeles orimmeligit att giöra sig 

 tankar om att man något slikt här skulle finna, det*kan iag i sanning berätta, att iag 

 har af en curieux Prästman fått en knapp till en kiäpp af en bonde swarwat och 

 effter I5onde-Fa(;on af et been som samma bonde funnit i jorden, och ment wara en 

 liten gren af ett trä, men är revera wallrosztand eller Dens Hippopotami; kunnandes 

 iag icke begripa, huru den skulle wara kommen till att blifwa liggandes en miji från 

 Helsingl)orgh, nembl: uti Ludgudde härad och Kröps Sokn, utan det skedt genom den 

 allmäima Syndafloden, och alt så icke underligare att den samma fört Elfenbeen till 

 Sibérien än wallrosztänder till Skåne. Petrificata har iag eljest inga, som kunna föras till 

 detta Chapitre, allenast en tämel. stoor oxeltand, som är funnen på öön Hven, hwilken 

 dock icke kan förlikas med dem som Hr Professoren besittier; warandes des dia- 

 meter föga mer än en tumbe. 



' Ceremonimastare__ Sparfwenfelt, Johan Gabriel Sparfwenfelt till Abylund f. 1655 i Åmål, 

 student i Upsala 16H4. Öfvercereoionimästare vid Hofvct, död 1727, gjorde i yngre dagar en resa 

 i Holland, Frankrike och Italien och 1688 samt 1689 nya omfattande utrikes resor, var en lärd 

 man, som l;ir talat och skrif\it 14 språk, skiinkte sina böcker och manuskript till uppsala Uni- 

 versitet. 



Ett P. S. från obekant skribent. 



Brefvet är ej direkt till Stobœus. 



P, S. Om min berättelse kan förstås wet jag intet, ty der förekomma en hop ord 

 som jag intet wet huru de egentl. gifwas på Latin. Jag har tagit, hwad som mig före- 

 kommit, men K. Bror behagar censurerat och sättia annat i ställe för det som är inepte 

 aut minus commode dictum. E:g: Måse wet jag intet att nämna på Latin. Jag har 



