16 



A. V. Bäcklund. 



då vi endast tänka på de af ionerna (a) och (a') utgjorda delarne af A och A\ 

 nödvändigtvis vi behöfva räkna med två a och a' vid ett beröringsställe, såsom 

 om de delvis genomträngde hvarandra där. På samma vis skulle vi räkna med 

 b och // vid samma ställe. De förra {aa') skulle vara positivt och de senare [hb') 

 negativt elektriska. Men i hvarje {aa') skulle dessutom den ena delen ha ett öfver- 

 skott af positiv elektricitet, så att de båda delarne uppträdde gentemot hvarandra 

 som försedda med lika kvantiteter positiv och negativ elektricitet. Ty på annat 

 vis än genom ett kan ej olikheten i p och ^' motvägas. Och detsamma 



kunde sägas om (bb'). Vi må föreställa oss {aa') och {bb') i samma rum. Då skulle 

 följa, att beröringsytan mellan A och A' förefölle som belagd med positiv elektri- 

 citet å den ena och negativ elektricitet å den andra sidan. Det är emellertid ej 

 möjligt att af det föregående bilda sig någon föreställning om, hvilkendera af be- 

 röringsytans två sidor som skulle vara belagd med positiv elektricitet. 



Af A och A' och andra ledare bilda vi en ringförmig kedja. Häri skulle de 

 positiva a-ionerna drifvas åt ett håll, låt vara från A till A' , och de negativa 

 ft-ionerna gå åt det motsatta hållet. Alla a-ionerna uppfatta vi som främmande 

 kroppar, sväfvande i en gas, som fyller hela ^.-rummet och som egentligen utgöres 

 af yl-raolekuler. Och med 6-ionerna räkna vi på samma sätt som med kroppar i 

 till och med samma gas som a-ionerna. Och liknande ha vi att säga om u'- och 

 ?)'-ionerna. Tänka vi så särskildt på en a-ions rörelse. På a verkar för det första 

 en elektrisk attraktion med potentialen eV, för det andra motstånds- eller friktions- 

 krafter, som komma från ionernas pulsationer och från oscillationer i deras trans- 

 lationshastigheter; slutligen, då a- och ft-ionernas harmoniska pulsationer ha samma 

 period, som J.-molekulernas, skola vi äfven räkna med det härifrån kommande 

 osmotiska trycket p, och därmed som med ett gastryck. Jfr näst sista stycket 

 af art. 13. A och B antagas alltjämt ha samma temperatur T. 



Hvad p beträffar, vill jag anmärka följande. Om molekulerna i en kropp 

 befinna sig i en stationär rörelse, — som mycket väl kan vara en periodisk oscilla- 

 tionsrörelse, — så synes af hvad som är utveckladt å sid. 9 i »Osm. trycket», att 



p^lpH'=JcpT. 



när H är hastigheten för en molekul, p är kroppens täthet och Jc en absorptions- 

 koefhcient för värmet. Detta gäller i första hand den polariserade molekulen, men 

 enhgt art. 13 äfven för därifrån separerade ioner. För a-ionen skulle alltså, om 

 h' vore dess translationshastighet och v dess volum: 



v{p -\- ^ ph' '^) = JcmT, 



med m — massan af molekulm {ab). För öfrigt är Z-m = 2 gr. kal. per granjmolekul. 

 Här blir p-\-\pii"^ analogt med ett hydrostatiskt tryck, som jag för korthets skull 

 vill beteckna med P. Nu följer å andra sidan, enligt den bekanta rörelseekvationen 



