Om sammanhanget mellan osniotiskt ocli elektriskt tryck. 



13 



5). De nämnda repulsionerna förhindras till en början af trycket p på molekulen 

 från att åtskilja dess beståndsdelar och gå för öfrigt vid atomernas lossning snart 

 öfver i attraktioner. (»Osm. trycket» sidd. 5, 6). Tillfördt värme kan meddela 

 molekulens punkter och så äfven nämnda dess beståndsdelar tyngdpunktsoscillatio- 

 ner i samma riktning, hvaraf nya repellerande krafter skulle uppkomma mellan 

 dessa delar, dess atomer, och därigenom deras lossning från hvarandra fullbordas. 

 Härvid föräridras atomernas egensvängningar, och då tillkomma isolerade hastiga 

 sammandragningar och utvidgningar af dem, såsom interferens-differenser emellan 

 deras sinsemellan olika pulsationer som fria och deras tvungna motsatta pulsationer 

 i rnolekulen. Om det nu vidare är så, att för samma tryck och temperatur två 

 envärdiga atomer af olika slag hafva, då de äro fria, helt olika mottaglighet för 

 sammanprässningar och utvidgningar, om det t. ex. förhåller sig så, att den atom, 

 som lättast sammandrar sig, har svårast för att utvidga sig, så böra vi äfven före- 

 ställa oss, att af nyss omtalta hastiga volumändringar, som åtfölja atomernas sepa- 

 rering och därtill hörande ändring af deras pulsationer, de hastiga sammandrag- 

 ningarna komma helt och hållet på den ena atomens lott och de hastiga utvidg- 

 ningarna på den andras. Häraf skulle dessa atomer göras motsatt elektriska. 



Molekulen skulle emellertid, så länge den består som ett helt, och det vill 

 säga, så länge som de två atomerna däri utföra motsatta pulsationer med samma 

 period, ha en potentiell energi =2>y^) och en inre kinetisk energi, som tillhör oscil- 

 lationerna för dess inre punkter, och som är frambragt af de repellerande krafterna 

 emellan atomerna, eller rättare, emellan bådas punktuella beståndsdelar, och som 

 komma af deras motsatta pulsationer. När atomerna lossas, och molekulen sönder- 

 faller, gå dessa senare repellerande krafter bort, och därmed förvandlas nämnda 

 kinetiska energi i potentiell för atomerna. Vi räsonnera för öfrigt här så om en 

 kropps molekuler som i »Osm. trycket» s. 9 o. följ., alltså som om de tillsammans 

 bildade en homogen gas, och böra dä äfven räkna med en ensam molekul som 

 vore den en gas. Dess nyss nämnda inre kinetiska energi skulle vara kinetisk 

 energi för beträffande gas, och molekulens potentiella energi likaledes såsom po- 

 tentiell tillhöra samma gas. Men då bör ock storleken af den förra vara lik den 

 senares storlek, såsom fallet är för en våg i en gas ^), och det vill säga lika med 

 ]pv. De två atomerna skulle, efter hvad vi nyss utvecklat, då de lossats och sedan 

 genomträngt hvarandra, ha tillsammans erhållit molekulens både potentiella och 

 kinetiska energi såsom potentiell. Dissociationsvärmet har lämnat atomerna en ny 

 kinetisk energi. Jfr efterföljande art. 17. Därför skall sammanlagda potentiella 

 energien af båda atomerna bli 2pv. 



Atomerna ha, som sagdt, vid molekulens dissociation blifvit elektriska samt 

 uppta också hvar för sig samma rum som molekulen eller ett ännu större. Då 

 den ena atomens elektriska energi är Fe, blir den andras — Ve. Då betyder V 



w = molekulens volum. 

 ^) Se min afhandling »Zur Wellentheorie» etc i Math. Ann. B. 34 s. 415. 



