28 



Bengt Lidfoi'ss. 



Merck), hvilket utlöste en relativt svag, men tydlig positiv keinotropism hos pollen- 

 slangarne af Tradescantia virgiuica. Om det i detta fall varit lecithinet som sådant 

 eller små föroreningar af proteinsubstaus, som förorsakat den kemotropiska retnin- 

 gen, vågar jag ej afgöra. Anmärkas bör, att Trf7f?esffl«/m pollenet utmärker sig för 

 en ovanligt skarp sensibilitet gent emot proteinämnen. Gent emot mindre protein- 

 känsliga pollenslangar t. ex. Allium visade sig lecithinet overksamt som kemotro- 

 pikum. 



Utom af de ofvannämnda proteinämnena, som trots sitt mer eller mindre för- 

 orenade tillstånd dock måste betraktas som kemiska individer i vanHg mening, 

 föranledas pollenslangarne till positivt kemotropiska krökningar äfveu af en del 

 andra i kemiskt hänseende heterogena substanser. Hit höra dels en del preparat 

 af djuriska organ t. ex. Lien piilv. sicc. (Merck). Testes pnlv. siec. (Merck), samt 

 en del födoämnen t. ex. hvetebröd, gulan och hvitan ur hönsägg ^), vissa ostsorter. 

 I alla dessa fall är det påtagligen de ifrågavarande substansernas halt af protein- 

 ämnen, som föranledt polleukemotropismen. Den, som för undervisningsändamål 

 o. s. v. vill demonstrera pollenslangarnes proteokemotropism, behöfver alltså endast 

 gelatin, socker och ett hårdkokt ägg, hvarvid gulan är att föredraga framför den 

 oftast något skadligt verkande hvitan. Som försöksväxter lämpa sig allt efter års- 

 tiden Nars/ssns-avtei\ Vihurmim Lanfana, Aesculus, Lythmm Salicaria, Lohclia ful- 

 gens o. s. v. 



Med hänsyn till de kemotropiskt verksamma ämnenas natur diskuterades^ i 

 Studier I p. 16 — 17 den frågan, »huruvida det verkligen är proteinämnena som 

 sådana, hvilk-i framkalla den kemotropiska reaktionen. Med tanke på de diastatiska 

 fermentens vidsträckta utbredning i djur- och växtkroppen skulle man kunna tänka 

 sig den möjligheten, att de begagnade proteinämnena vid sin framställning impreg- 

 nerats med diastatiska ferment, låt vara helt små mängder, men dock tillräckliga 

 för att frambringa en kemotropisk retning. Det bör nämligen ihågkommas, att 

 nästan alla växters organ föra större eller mindre mängder diastas, och i all synnerhet 

 gäller detta om fröna, ur hvilka som bekant de vegetativa proteinämnena i all- 

 mänhet framställas. I djurkroppen förefinnas diastatiska ferment icke blott i spott- 

 körtlar, pankreas o. s. v., utan, enligt livad Bial och Röhmann för ej länge sedan 

 uppvisat, äfven i blod- och lymfserum. Ja, till och med i hönsägget förefinnes 

 enligt Müller's och Masuyama's undersökningar ett diastatiskt ferment och detta 

 såväl i gulan som hvitan.» 



För den nu antydda möjligheten talade utom hvad som nyss anförts, äfven 

 den utomordentligt starka kemotropiska retverkan, som de pröfvade diastasprepara- 

 ten utöfvade i sådana fall, där deras halt af mineralsalter ej verkade skadligt. Mot 

 det ifrågavai-ande antagandet talade bland annat det förhållandet, att hämoglohinet, 



■) .\fven gulan och hvitan ur skatägg (s. k. Tata albumin) verkar starkt positivt kemotropiskt 

 på Narcissuspollen, ehuru samtidigt något giftigt. 



