6 



Gunnar Sjöstedt 



Även den närstående Trichodesmium Thiebautii Gom. 1 och ännu ett par andra 

 arter av samma släkte uppträda i vegetationsfärgande mängd inom marina området, 

 den sistnämnda för övrigt även i Medelhavet vid Neapel (Schröder 1900), varifrån 

 den av Falkenberg (1879) beskrivits under namn av Oscillatoria pelagica. Dessa 

 Triehodesmium-arter ha sedermera återfunnits på många olika ställen i världshaven. 



Rödfärgning av havsvattnet kan för övrigt även förorsakas av andra plankto- 

 niska former än just Schizophycéer, ehuruväl detta i regel är fallet. Se härom 

 vidare Steüer, 1910. Samtliga dessa marina rödfärgningar synas emellertid i regel 

 bundna till varmare hav. 



I våra farvatten förekomma också marina planktonfärgningär, ehuru av något 

 annat slag. I regel uppträda dessa färgningar i grönt, gulbrunt eller brunt. Röd- 

 färgningar äro dock ej heller vid våra kuster alldeles okända. Warming (1876) 

 beskriver t. ex. från danska kusten en sådan massförekomst av purpurbakterier, att 

 »ofte Fläder paa mangfoldige Kvadratfods Storrelse vise sig dsekkede af en, ofte 

 stserk, lysrod Farve, og derved falde i 0jene i stor Afstand». På vissa håll synes 

 fenomenet nä en alldeles särskilt stor utbredning; det säges t. ex. »at en Vig ved 

 Mols saa konstant er rodfarvet, at Indbyggerne der paa Egnen kalde den det 

 rode Hav». 



Samma fenomen har jag även iakttagit vid Skånekusten, på vissa ställen vid 

 Barsebäck, Malmö och även annorstädes, där havstång och Zostera samlas och får 

 ligga och ruttna i grunda, solvärmda vikar och strandhålor. Särskilt är det Lam- 

 proeystis roseo-persicina (Kg.) Schroeter, Thiocystis violacea Winogr., Erythroconis 

 Uttoralis Orsted 2 samt Ghromatiwn vinosum (Ehrenb.) Winogr., som i dessa röda 

 bottenöverdrag påträffas. 



I Linnés Öländska och Gotländska Resa, p. 110 finna vi för övrigt en upp- 

 gift om en rödfärgning på uppkastad, ruttnande tång, vilken iakttagelse i detta 

 sammanhang torde vara av intresse. »På denna Tângan» (se. Fucus vesiculosus), 

 säger Linné, »låg liksom blod eller en röd färg, som var utdragen av denna Fuco 

 medelst havsvattnet, solen och förruttnelse». Att ifrågavarande rödfärgning torde 

 ha orsakats av purpurbakterier synes mig ganska säkert. Samma fenomen omtalas 

 även på annat ställe av samme författare (Linné, 1741, p. 120). 



Stundom kunna emellertid dylika purpurbakterier förekomma även mer eller 

 mindre planktoniskt. Warming framhåller så t. ex. att man necket ofta får se 

 »lose, fnuggede Smaaklumper drive om i Vandet». Dessa bildningar utgöras sär- 

 skilt av Lamprocystis. Liknande förhållanden återfinnas även vid våra kuster. 



1 Tr. Thiebautii är emellertid en verklig planktonform, i det den förorsakar en vegetations- 

 färgning genom vattenmassan i dess helhet, under det att Tr. erythraeum uppträder endast som 

 ett på ytan flytande, rödaktigt algskikt, alltså som en vattenhlomning i ordets ursprungliga hetydelse. 



2 Denna art uppträder allmänt vid havsalgernas förruttnelse och är, efter vad jag kunnat 

 rinna, med all säkerhet identisk med den av Winogradsky (1888) beskrivna Thiopedia rosea. 

 Detta namn har sedermera allmänt upptagits i litteraturen (se t. ex. Kolkwitz, 1915, p. 158), men 

 bör på grund av ovan omtalade identitet ersättas med det äldre, ursprungligen av Oksted (1842) 

 givna namnet Erythroconis Uttoralis. 



