En vegetationsfärgning av Nodularia spumigena i Öresund 



7 



På det hela taget är det dock i dessa fall egentligen endast fråga om så att 

 säga pseudoplanktoniska bildningar, från substratet tillfälligtvis lossnade kolo- 

 nier eller fragment därav, som sedermera driva omkring i vattnet, liksom fallet för 

 övrigt ofta är med lösrivna individ av Enter omorpha, Cladophora, Ectocarpus, Space- 

 laria cirrhosa (/. cegagropila) och flera andra. En verkligt planktonisk purpurbak- 

 terie beskrives däremot av Molisch (1907). Arten i fråga, Rhodocapsa suspensa, är 

 emellertid hittills känd endast från Molischs egna algkulturer. 



* 



De gröna, gulgröna eller gulbruna vegetationsfärgningarna äro emellertid inom 

 våra farvatten, i synnerbet Östersjön, vida vanligare. Särskilt är det två former, 

 som bär pläga uppträda i sådana högproduktioner, att en vegetationsfärgning eller 

 vattenblomning blir följden. Dessa två former äro den förut omnämnda Nodularia 

 spumigena Mert samt Aphanizomenon flos aquœ (L.) Ralfs. 



1. Nodularia spumigena Mert. 



Beträffande den första av dessa båda algformer föreligga säkra uppgifter om 

 dess planktoniska existens först hos Roemer (1845). Den omnämnes av honom »als 

 ein olivengrüner Gallert am Ufer von Nordeney auf Meeresschaum». 



Utförliga och högst intressanta uppgifter finna vi sedermera hos den svenske 

 zoologen G. Lindström (1856). Av denne forskare beskrives nämligen en baltisk 

 vegetationsfärgning, förorsakad av vad iakttagaren kallar »en livligt grön diato- 

 nmcée», av Wille (1904) identifierad med just ifrågavarande Nodularia spumigena. 



»Det är denna», heter det bl. a., »som förorsakar det i synnerhet vid Gotland 

 varseblifna, bvarje sommar återkommande fenomen, som man der kallar för »haf- 

 vets blomning».» Arten i fråga uppgives förekomma i sådan mängd, »att det lager, 

 den bildar på bafsytan, är så tätt och djupt 1 , att båtarna stundom nätt ocb jämt 

 kunna komma fram». Högproduktionen synes nå maximum i augusti månad. Så 

 säges nämligen bl. a., att vid denna tid »så ofantliga massor döda individer af den 

 lilla växten drefvo in mot stränderna vid Wisby, att de långt ut från dessa lågo 

 som ett tjockt, grågult täcke på vattenytan och hopade på grundare vatten, under 

 förruttnande, gåfvo från sig stinkande utdunstningar». 



1 Beträffande Nodularias och en hel del andra Schizophycéers sväv- och flytförmåga har 

 man tidigare varit benägen anse denna betingad av de i cellerna förekommande pseudovakuolerna. 

 Ursprungligen (Ki.ebahn 1805) ansågos dessa innehålla ett gasformigt ämne, som sålunda skulle 

 minska algcellens specifika vikt och därigenom möjliggöra algens i fråga kringflytande i vatten- 

 ytan. Man nämnde dessa pseudovakuoler på grund härav även gasvakuoler. Sedermera har emel- 

 lertid av Mor.iscH (1903) visats, att pseudovaktiolernas innehåll till konsistensen icke är gasformigt 

 utan mer eller mindre fast eller flytande, en omständighet, som i och för sig naturligtvis icke alls 

 behöver anses strida mot uppfattningen av pseudovakuolerna som specifika flytorgan. Denna 

 hypotes torde emellertid numera, sedan dylika bildningar träffats ej endast hos de planktoniska 

 utan lika allmänt även hos de sedentära formerna, få anses ohållbar. 



