En vegetationsfärgning av Nodularia spumigena i Öresund 11 



ficie aqiife quietse». Från dessa bildningsplatser i sötvatten föres algen sedermera 

 ut till havs, där den sedan längre eller kortare tid fortsätter att vegetera. Möjligen 

 kan emellertid under vissa omständigheter en fortsatt produktion äga rum även i 

 det svagt salta Östersjövattnet. Se härom vidare nedan. 



Av Aurivilliüs (1896) uppgives algen i fråga förekomma över hela Östersjö- 

 området ända upp i nordligaste delen av Bottniska viken, således i vatten med en 

 salthalt, varierande mellan 0 — 12 °/oo. 



Från Sydostbrotten, S. om Umeå, 63° 20' N. beskrives Aphanizomenon som 

 karaktärsform av Cleve (1897). Ar 1895 inföll dess högproduktion under tiden 

 22 juli — 14 september, följande år däremot något senare, 24 aug. — 23 sept. Vid 

 Grundkallen ((30° 30' N.) förekom Aphanizomenon flos aquœ somrarna igenom åren 

 1895 — 96. Vid Kopparstenarna N. om Gotland anträffades en liknande Aphanizo- 

 menon-blonming i stor riklighet samma år och under samma årstid. 



Från Finska viken känna vi vegetationsfärgningar av denna art genom Gobis, 

 Elfvings och Levandeks arbeten. Gobi (1878) beskriver sålunda från Udrias en 

 vattenblomning av Aphanùomenon flos aquœ och Rivularia flos aquœ. Sistnämnda- 

 art uppträder vegetationsfärgande även inom sötvatten, varifrån den under namn 

 av Riv. fluitans beskrivits av Cohn (1878). Vid Abo och Helsingfors finner man 

 enligt Elpving (1895) och Levander (1900) Aphanùomenon mycket talrik under den 

 isfria årstiden. Redan i början av maj (1892) erhölls vid Sveaborg massvis med 

 Aphanizomenon-kmp-pen. Jfr. härtill också Häyréns ovan citerade Aphanizo- 

 menon-iynå. 



Av Cleve (1896) betecknas Aphanigomenon-pl&riktonet som särskilt typiskt för 

 södra Östersjön. Cleves fynd av denna art härröra från havet öster och väster 

 om Bornholm. 



Magnus (1873) fann Aphanizomenon-blonmmg vid Sandhammarn samt i Kün- 

 sches und Frisches Haff, på de båda sistnämnda ställena tillsamman med Ana- 

 bœna-sp. Från Danziger Bucht omtalas vattenblomningar av denna alg, dels en- 

 sam, dels tillsamman med Nodularia spumigena även av Lakowitz (1907). Längre 

 västerut, i Stettiner Haff, ha massuppträdande, vegetationsfärgande blågröna alger, 

 huvudsakligen Aphanizomenon, påträffats av Cohn (1863). 



Hensens (1887) uppgifter om denna alg från västra Östersjön ha redan om- 

 nämnts, i ett senare arbete av samma författare (1893) över planktonet i östra 

 delen av Östersjön lämnas utförliga meddelanden bl. a. om Ajyhanüomenon-vegeta- 

 tionen i Stettiner Haff. Genom tillsättning av pikrin-svavelsyra lyckades Hensen 

 få Aphanizomenon-trkdavna att sönderfalla i enkla, fria celler och kunde på så sätt 

 genom räkning fastställa cellantalet på viss mängd vatten. Cellantalet uppgives till 

 3,5 billioner pr 10 kbm., således en frekvens av 350 millioner celler på 1 liter 

 vatten. Vid Fehmern uppgick frekvensen för samma alg till 3 460 000 celler pr 

 10 kbm. vatten (= 346 pr liter). »Es wurden also 10 ccm Haffwasser genügt 

 haben um die 10 cbm Wasser der westlichen Ostsee in der gefundenen Weise 

 zu füllen.» 



