12 



Assar Hackling 



Övre delen av dalsidorna utgöres till stor del av branta bergstup, de nedre där- 

 emot av lösa block. Dalens bredd är vid sjöns mitt 125 m. 200 m nordligare är 

 dalbottnen, som här ligger obetydligt under sjöns yta, hopsnörd till ett intet mellan 

 blockanbopningarna på dalsidorna. I motsats till dalbottnen, vilken vid vattenytan 

 visar jämna konturlinjer, är däremot dalens övre linje starkt bruten efter en mängd 

 olika riktningar, ej möjliga att i detalj återgiva på kartan. Den övre dalkanten 

 ligger något mer än 90 m ö. h. och stiger till 95 m utom i S och SW, där vi 

 finna ett par nog så markerade men grunda dalar, båda med nordlig eller NNO-lig 

 riktning. Den västra dalen är under en del av året vattenförande. Längre åt norr 

 synes i västra dalväggen en skarpt nedskuren bidal med stark stigning. Den slutar 

 emellertid blint innan dess botten nått huvuddalens övre kant. 



Ungefär 400 m N om Odensjöns södra ända flyta Odensjödalen och Nackarps- 

 dalen samman. Deras gemensamma fortsättning har under en sträcka av 300 m 

 Odensjödalens riktning, men böjer därefter av i NNO. Bredden är omkring 70 m. 

 Vid dalens mynning och där dalarna flyta samman blir den dock något större. I 

 västra dalsidan finnas ett par djupt nedskurna sidodalar, den ena riktad åt NNW 

 den andra åt W. Även nära huvuddalens mynning äro dalsidorna sönderflikade 

 genom små dalgångar nästan alla löpande i NNW. 



Såväl Nackarpsdalen som Odensjödalen hava tämligen jämn botten utan mera 

 märkbara upphöjningar. Ett par undantag finnas dock, nämligen dels den förut- 

 nämnda vallen och »trappsteget» i Nackarpsdalens nordvästra del, dels två kon- 

 formiga kullar vid Odensjödalens mynning strax söder om landsvägen. De fram- 

 träda särskilt väl, enär de ligga som en ö i den uppdämda bäcken (se fig. 6). 

 Liknande kullar fast av mera oregelbunden form ligga även norrut utanför dal- 

 mynningen. 



