Röstångafältets berggrund. 



Såsom redan framhållits består Röstångafältet petrografiskt av två olika delar. 

 Gränsen mellan dem går från Röstånga kyrka åt W och WNW. Norr om denna 

 gräns finner man endast kristallina bergarter, söder om den huvudsakligen sedimen- 

 tära. 1 det följande skall något närmare redogöras för de olika bergartstyper, som 

 uppträda inom de båda områdena. 



De sedimentära bergarterna. 



De sedimentära bergarter, som bilda berggrunden i Röstångafältets södra del, 

 tillhöra alla kambro-silurformationen. De äldsta delarna av lagerserien finna vi 

 längst i N, de yngsta längst i S. Lagrens stupning är i stort sett sydlig. 



I den följande redogörelsen för de sedimentära bergarterna behandlas dessa 

 endast ur petrografisk synpunkt 1 . Lokalbeteckningarna äro i ett par fall desamma 

 som använts på den av Moberg och förf. upprättade kartan över Röstånga 2 , men 

 eljest lika med dem som återfinnas på den bifogade berggrundskartan. 



Kambrisk sandsten. 



Äldst av de sedimentära bergarterna är clen vita kambriska sandstenen. Den 

 är flerstädes blottad vid gränsen mot det kristallina området. Bankningen är över- 

 allt tydlig. Stupningen är ungefär 25° i S. Den varierar något, som nedanstående 

 siffror visa, men dock ej så mycket som man kunnat vänta inom ett för starka tek- 

 toniska rubbningar utsatt område. 



Det lider intet tvivel om, att sandstenen vid Röstånga liksom vid Hardeberga 

 och andra ställen i Skåne avlagrats direkt på gneisen, fast denna överlagring här ej 

 kan direkt iakttagas. Man kunde vänta, att vid gränsen mot sandstenen gneisen 

 skulle vara mera genomvittrad, kaoliniserad, än eljest, liksom också att sandstenens 

 understa del skulle vara konglomerat- eller arkosartad. På det ställe där de båda 



1 För upplysningar om bergarternas fossilhalt hänvisas till Mobergs guide samt till i littera- 

 turförteckningen nämnda paleontologiska arbeten, 



2 Moberg: Guide 1919. 



