Tektoniaka ocli petrografiska undersökningar inom Fennoskandias södra zon 19 



Röstånga kyrka. I samband med gångarna inom det kristallina området skola 

 även dessa i korthet omnämnas. 



Den stora diabasgången. 



SO om Röstånga järnvägsstation genomskär järnvägen den stora diabasgången. 

 Skärningen är 300 m lång och man kunde således vänta sig goda möjligbeter ati 

 här studera bergarten. Denna är emellertid just på detta ställe så starkt förklyftad 

 eller rent av krossad att man där endast får en mycket oklar föreställning om dess 

 ursprungliga beskaffenhet. 



Vid landsvägen strax W om järnvägen är bergarten föga blottad, och vid 

 kvarndammen har den, som vi längre fram skola visa, en delvis säregen utbildning. 

 Typiskt utbildad är den däremot i en skärning 150 m W om kvarndammen (lok. 

 46) och likaså N och W om Turisthotellet (lok. 16) samt på de ställen längs Nackarps- 

 dalen och längre norrut, där den är blottad. 



I gångens centrala del är bergarten tämligen grovkornig. Fältspaten har 

 också ofta en anmärkningsvärt röd färg och utseendet skiljer sig därför rätt mycket 

 från det hos diabaser vanliga. Mot salbandet försvinner vanligen den röda färgen 

 på samma gång som kornstorleken minskas. De finkorniga partierna äro i regel 

 grå eller svarta. Porfyrisk struktur har, om vi bortse från salbandet, ingenstädes 

 iakttagits 1 och mandlar förekomma endast mycket sparsamt. Brottet är hos de fin- 

 korniga partierna skålformigt, brottytan glatt och något fettglänsande. Med till- 

 tagande kornstorlek minskas klyvbarheten och brottytan blir ojämn och glanslös 



Vid kontakten mot sidobergarten blir diabasen tät. Där den är frisk, har den 

 svart färg och svagt glänsande brottyta. Oftast är den emellertid mera vittrad i 

 salbandet än å andra ställen. Vid vittringen får den en blekt gulgrå eller grågrön 

 färg och en lösare, ofta jordig beskaffenhet, så att den i ej ringa grad erinrar om 

 vissa tuffer. 



Under mikroskopet visar diabasen rätt stora växlingar. Strukturen är vanligen 

 riktningslös, hy pidiomorf -körnig. Vid salbanden kan den emellertid övergå i en 

 porfyrisk. I de centrala, grovkorniga delarna av gången finner man stundom an- 

 tydan till oßtisk struktur. I dessa partier är det emellertid ett annat strukturdrag 

 som framträder betydligt mera. Nästan överallt i slipproven av denna grova form 

 av bergarten finner man nämligen en mycket tydlig granofyrisk struktur, uppkom- 

 men genom sammanväxning av kvarts och fältspat. (Se fig. 3 â Pl. II). Jag har 

 ej hos någon annan av Skånes många diabaser påträffat denna strukturform så väl 

 utbildad som i den här avhandlade gången. 



Mineralbeståndet utgöres av utom plagioklas och augit även kvarts i ej ringa 

 mängd. Härtill kommer apatit, magnetit samt vanligen också de sekundärt bildade 



1 Enstaka större plagioklaskristaller kunna emellertid påträffas i den finkorniga bergarten. 



