Tektoniska och petrogratiska undersökningar inom Fennoskandias södra randzon 21 



ningar i den branta dalväggen W om kvarndammens södra ända. Längre fram 

 skall en något utförligare redogörelse lämnas över dessa bildningar (sid. 25). 



Den stora diabasgången bar en bredd av mer än 100 ra. På några ställen är 

 den dock bopsnörd till mindre än 50 meters bredd. Morfologiskt bäst framträdande 

 är hopsnömingen vid Nackarpsdalens början. Vid turisthotellet, där bergarten är 

 väl blottad, kan man tämligen noggrant bestämma kontakternas läge ocb riktning. 

 Den sydvästra kontaktlinien bry tes tvärt genom ett över densamma mot NO fram- 

 skjutet gneisparti, och man får från dalen ett intryck av att gången avklippts genom 

 en förskjutning, varvid den nordvästra delen skjutits åt NO i förhållande till den 

 sydöstra. Samma intryck får man av förhållandena 200 m längre åt NW vid det 

 ställe där dalen plötsligt vidgar sig. Gångens nordöstra kontaktlinie mot kvarts- 

 breccian förlöper emellertid jämnt ocb visar tydligt att någon större horisontalför- 

 skjutning ej kan ha ägt rum å dessa ställen. Den nyssnämnda utvidgningen av 

 dalen bar sin grund i en kraftig erosion i dalsidan (jfr böjdkartan), ocb avsnörningen 

 av gången är bär således endast skenbar. Möjligen är förbållandet detsamma W 

 om turisthotellet, men det är ej alldeles uteslutet, att avsnörningen där är upp- 

 kommen genom förträngning i den spricka, i vilken magman trängt upp. 



Vid västra sidan av kvarndammen liksom också vid pass 400 m NNW om 

 Odensjön är avståndet mellan kvartsbreccian på ena sidan av diabasgången och 

 gneisen på den andra reducerat till omkring 40 m. A båda dessa ställen är minsk- 

 ningen av gångens bredd i så måtto av intresse som den påtagligen är begränsad 

 till gångens översta del. Under gneistäcket vidgar sig gången, såsom man å båda 

 ställena kan iakttaga, till sannolikt normala bredden. Vid lokal 11, W om kvarn- 

 dammen, dyker diabasen ned under gneisen, likaså vid lokal 10, där ett mindre 

 parti av diabasen sticker upp genom gneistäcket. 



Vid lokalerna 24, 25 ocb 27 har man goda möjligheter att studera överlag- 

 ringen av gneisen på diabasen. Den förra bergarten ligger som ett stort Hak på 

 den senare, nästan helt avskuret från förbindelsen med det stora gneisfältet (se 

 kartan). Strax norr om det stora flaket finner man tvänne andra mindre gneis- 

 partier innanför diabasens kontaktlinier. Alla tre äro de rester av det gneistak, 

 som täckt gången i dess helhet. 



Den norra diabasgången. 



Den norra diabasgången är synlig endast i Röstånga samhälle samt i några 

 kullar vid Odensjöbäcken. Den sluter sig på båda platserna omedelbart intill kvarts- 

 breccians NO-sida. Kontakten mot sidobergarterna är ingenstädes blottad ocb 

 gångens bredd kan därför ej exakt uppgivas; den överskrider emellertid ej 75 m 

 och kan ej vara mindre än 60 m. 



100 m NW om gästgivaregården anstår gneis på kvartsbreccians NO-sida. 

 Diabasgången är således bär fullständigt avskuren, åtminstone vid markytan. Gån- 

 gens norra del kan naturligtvis det oaktat tänkas stå i direkt förbindelse med den 



