Tektoniska och petrografieka undersökningar inom Fennoskandias södra randzon 25 



hematitstoft, varmed fältspaten är impregnerad. Den röda zonen har en mäktighet 

 av omkring 1 m. 



Vid lokal 25 iakttogs vid kontakten mellan diabasen och gneistäcket en egen- 

 domlig bergart, vilken av en makroskopisk undersökning att döma är en av dia- 

 basmagma genomdränkt gneis. Närmast diabasen är bergarten mörk med skift- 

 ning i grönt och rött. Mot gneisen blir den allt ljusare och rödare. Kvartskorn 

 förekomma överallt i stor mängd och i de ljusa delarna även röd fältspat (mikroklin). 

 Den gröna färgningen härrör, såsom den mikroskopiska undersökningen visar, av 

 mellan kvarts- och fältspatkornen insprängd tät kloritisk substans J . 



Biandbergarten är skild från gneisen genom ett täcke av kvarts. Denna är 

 vit splittrig och omsluter smärre gneisblock. 



Fig. 7. Kvarts-fältspat-aggregat i diabas vid lokal 10. gn gneis, db diabas, p pegmatitiskt 



kvarts-fältspat-aggregat, ko kvarts. 



Kvarts-fältspat-aggregat i diabasema. 



Utom finkorniga aplitiska ådror finner man i diabasgångarna i Röstånga å ett 

 par ställen även stora klumpar av grovkornigt kvart-fältspat-aggregat. Att dessa 

 skulle härröra ur själva den magma, i vilken de påträffas, är ej tänkbart; det finnes 

 inga övergångar mellan dem och diabasen och deras beskaffenhet motsäger varje 

 tolkning av dem såsom magmans sista stelningsprodukt. Vi få i stället betrakta 

 dessa aggregat som gneisblock, vilka inneslutits i diabas m agm an och omkristalliserats. 

 Uppträdandet är emellertid så pass säreget att dessa bildningar förtjäna ett särskilt 

 omnämnande, så mycket mer som vi i dem ha ett belysande exempel på hur långt 

 kontaktmetamorfosen kan gå även vid en basisk magma. 



1 En likartad bergart förekommer även vid kvarndammen, lok. 10. Här finner man dock 

 kvarts- och mikroklinkornen inbäddade i rikligt med kloritiserat diabasglas. 



4 



