Tektoniska och petrografiska undersökningar inom Fennoskandias .södra randzon 



27 



kristaller med en längd av 10 cm och en bredd av 6 cm. Kvartsens »skelett- 

 kristaller» äro ofta mycket tydligt utbildade. De hava en diameter av ända till 3 

 cm. Kvarts och fältspat äro de enda mineral, som observerats i den storkorniga 

 delen av aggregatet. 



I de perifera delarna av blocket är aggregatet grov-medelkornigt, och det har 

 även där en riktningslös struktur, men den granofyriska utbildningen är fullständigt 

 försvunnen. Mellan kvarts- och fältspatkornen kan man iakttaga små mängder av 

 biotit. Fältspaten utgöres av röd mikroklin och mikroklin-mikropertit jämte något 

 rundade korn av en stark omvandlad, mörkpigmenterad plagioklas. 



Det riktningslöst korniga, något biotitförande kvarts-fältspat-aggregatet övergår 

 utåt i den omgivande gneisen. Övergången sker tämligen omärkligt därigenom 

 att bergarten blir mera finkoruig och så småningom får en allt mera framträdande 

 parallellstruktur. 



Breccior. 



Inom Röstångaområdets norra del hava breccior iakttagits på ett flertal ställen. 

 Nästan överallt följa de diabasernas kontakter, men det oaktat äro de alla rivnings- 

 breccior. Hittills har ej någon kontaktbreccia påträffats inom området. 



Hos brecciorna kan man stundom finna skarpkantiga och överhuvud väl be- 

 varade gneisblock, oftast äro de emellertid söndersmulade. Ej sällan har kross- 

 ningen gått sä långt att alla spår av den ursprungliga bergartens beskaffenhet utplånats. 



En regeneration av brecciorna är ej ovanlig. Där denna uppträder hos de sili- 

 ficerade myloniterna kan den lätt nog förbises; breccian verkar primär men blocken 

 i densamma hava en helt annan beskaffenhet än den omgivande bergarten. 



Bindemedlet i brecciorna är vanligen kvarts, mera sällan kalkspat eller ett 

 järn -manga nhyd ra t. 



Den stora kvartsbreccian. 



Strax N och NO om turisthotellet kan man i båda dalsidorna se branta, skrov- 

 liga klippartier. Bergarten är ej förklyftad som den diabas eller gneis, vilken synes 

 på andra ställen i dalväggen, och den är därför också mindre nedbruten än dessa. 

 Vid närmare påseende visar den sig vara en breccia med kvartsitiska eller hälleflint- 

 artade block och kvarts som bindemedel. Breccian är också blottad längre åt SO 

 inom Röstånga samhälle, dels i och vid landsvägen, dels vid kvarndammens norra 

 ända och vidare österut. I denna sträckning har den också tidigare observerats 

 och kartlagts b 



I beskrivningen till bladet Trolleholm säger Nathokst om breccian att »den 

 torde böra uppfattas såsom en på grund av en förkastning uppkommen rivnings- 

 breccia» samt att den, »då den ligger i omedelbar fortsättning av den ifrågavarande 

 förkastningslinien (mellan Ringsjön och Röstånga) torde kunna anföras som ett be- 



1 Se geologiska kartbladet Trolleholm samt Mobkrg 1909. 



