Bottenförhållandena i Öresund och södra Östersjön 



7 



mynning. Avståndet mellan gummipackningarna i apparatens övre och nedre del 

 (fig. 3 c, fig. 2 d) motsvarar noga slamrörets längd (0,5 m.). Genom de båda gummi- 

 packningarna ernås tydligen en fullkomligt luft- och vattentät tillslutning från ytter- 

 röret. Slamröret blir sålunda öppet endast i sin nedre ände. Upptill regleras pas- 

 sagen av den mot övre gummiringens 

 kant slutande ventilen (fig. 3). 



Ventilen består av en mässingskon 

 (fig. 5 e), i vilken en metallstång (b) är 

 inskruvad. Denna stång sticker igenom 

 huvens löstagbara överdel (fig. 5 c, jfr 

 fig. 4) och är i toppen försedd med en 

 cirkelrund mässingsskiva (fig. 5 a). När 

 lodet kastas, prässas ventilkonen uppåt 

 dels av inre vattentrycket från slamröret, 

 dels genom yttre vattentrycket mot ven- 

 tilskivans undersida. När lodet tagit bot- 

 ten upphör givetvis trycket och ventilen 

 prässas genom egen tyngd och genom den 

 mellan ventilkonen och huvens överdel 

 sittande mässingsfjädern (fig. 5 d) ned i 

 gummipackningen (fig. 3 c), vilken som 

 nämnt i sin tur sluter lufttät mot slam- 

 rörets övre ände. När lodet sedan halas 

 upp, medföljer också den i slamröret be- 

 fintliga slampelaren, tack vare det under 

 ventilkonen uppkommande negativa tryc- 

 ket. Ventilskivans storlek avpassas efter 

 ventilens tyngd och ventilfjäderns styvhet. 



Huvens överdel (fig. 5 c) är löstag- 

 bar och fästes genom två sidoskruvar (se 

 fig. 4 — 6). Kring dessa skruvar leder 

 även bygeln (fig. 4), som i toppen är för- 

 sedd med en stark, lätt vridbar krok, i 

 vilken lodlinan anbringas. Genom fyra 

 utborrade hål (fig. 6) på huvrörets sida 

 är fritt utlopp för det genom slamröret 

 vid lodskottet framrusande vattnet berett. 



När apparaten skall göras klar till funktion, skjutes huven in över rördelen 

 och fastlåses i denna genom en enkel låsinrättning, bestående av två inre tappar 

 (fig. 3 /) i huvens nedre del, vilka passa in i två skåror i rördelens övre ände 

 (fig. 7). Genom en enkel vridning kan huven härigenom lätt avtagas och påsättas. 

 Som ytterligare säkerhet är på huvens utsida därjämte anbringad en mässingsfjäder 



Fig. 4. 



Bottenharpunens övre del. — 0,7 av n. st. 



