Bottenförhållandena i Öresund och södra Östersjön 



11 



II. Översikt över de inom det undersökta området 

 existerande bottentyperna. 



Den förste, som visat en klar uppfattning om den i havet överallt förekom- 

 mande detritusmängdens betydelse som näringsmedel för den marina planktonfaunan, 

 är Lohmann. I sitt synnerligen betydelsefulla arbete »Untersuchungen zur Fest- 

 stellung des vollständigen Gebaltes des Meeres an Plankton» framhåller Lohmann 

 bl. a., att fytoplanktonet, innefattande såväl makro- som nanoplankton, som ensam 

 näringskälla är otillräckligt för det marina zooplanktonet. En ytterligare närings- 

 källa måste nödvändigt existera, och denna representeras enligt Lohmann just av 

 den allestädes rikt utbredda detritus. 



Den Lohmanuska detritusteorien har sedermera upptagits av de danska for- 

 skarne C. G. Joh. Petersen och P. Bojsen-Jensen (1911) och av dem bevisats äga 

 giltighet även för en stor del av den högre, marina evertebratfaunan. Större delen 

 av bottenfaunan i det av Petersen och Bojsen-Jensen undersökta området, Thisted 

 Bredning i Limfjorden, visade sig nämligen hämta sin näring dels från i vattnet 

 suspenderade detrituspartiklar, dels från det likaledes av detritus bestående övre 

 bottenlagret. Planktonet visade sig däremot i näringsbänseende spela en endast 

 helt obetydlig roll för ifrågavarande djur. Till samma resultat kommer senare också 

 Blegvad (1914) genom sina i biologiskt hänseende högst förtjänstfulla, delvis ex- 

 perimentella undersökningar över bottenfaunans näringsförhållande i de danska far- 

 vattnen i allmänhet. »All the characteristic animals, i. e., the most common and 

 most evenly distributed forms are pure detritus eaters. This is for instance 

 the case with all the bevalves, the extraordinarily numerous Spatangidae, many 

 worms, crustaceans (e. g. Haploops tnbicola) and gastropods such as Aporrhais and 

 Turritella. Next in order of frequency come the herbivorous detritus eaters, 

 among which the small gastropods of the plant region are especially important» 

 (Blegvad 1. c). 



Att de baltiska Lamellibranchierna livnära sig av bottensubstans har redan 

 tidigare framhållits av Möbius (1873). Även Rauchenplat (1901) räknar i sitt 

 arbete över faunan i Kielerbukten åtskilliga bottendjur såsom Arenicola, Pedinaria, 

 Diastylis Rahtkii m. fl. som rena detritusätare. 



Av dessa i största korthet refererade undersökningar framgår tydligt botten- 

 beskaffenhetens utomordentligt stora och genomgripande betydelse för faunan. I 

 stort sett torde näringsförhållande och bottenbeskaffenhet kunna betraktas som ut- 

 slagsgivande för bottenfaunans sammansättning i kvalitativt och kvantitativt hän- 

 seende. En noggrann kännedom om bottenbeskaffenheten och bottenförhållandena 

 i morfologiskt och kemiskt-biologiskt hänseende utgör sålunda den absolut nödvän- 

 diga förutsättningen för en rätt förståelse av den inom ett givet område existerande 

 faunans sammansättniug och fördelning. 



