18 



L. Gunnar Sjöstedt 



området i dess helhet, men måste tydligen i en dylik trång farled som Öresund bli 

 av avsevärt större betydelse än ute i öppna havet. 



Enbart från Köpenhamn och Malmö utföras i Sundet kloak- och avfallsvatten 

 i så oerhörd mängd, att torrsubstansen av däri ingående avfallsämnen lågt räknat 

 pr år uppgår till i runt tal 36 000 000 kg., varaf c:a 1 /s sedimenterar och 2 /3 äro 

 lösliga. En dylik intensiv och oupphörligt fortgående förorening måste givetvis 

 vara av stort inflytande såväl på bottenbeskaffenheten som på den inom området 

 existerande växt- och djurvärlden. 



Såsom förut framhållits (Sjöstedt, 1922) torde en näringsanrikning i dylik 

 utsträckning för vissa marina växt- och djurarter verka i hög grad gynnsamt. 



För andra, och hit höra de flesta marina 

 former, verkar däremot en näringsanrikning 

 av detta slag i allra högsta grad ogynnsamt. 

 Dessa senare former äro i allmänhet ej fysio- 

 logiskt inställda för en miljö av dylik nä- 

 ringshalt utan fordra för sin existens ett 

 renare medium. En dylik överanrikning av 

 bottnen och vattnet av lösliga och olösliga, 

 i hög grad näringshaltiga, särskilt kväve- 

 och fosforrika ämnen, måste på grund härav 

 nödvändigtvis resultera i en kvantitativt rik 

 men kvalitativt fattig fauna och flora. Detta 

 är också förhållandet i Öresund, och jag är 

 för egen del övertygad om, att den kvalita- 

 tiva utarmning, som är utmärkande för djur- 

 och växtvärlden därstädes, framför allt be- 

 tingas av Sundsvattnets starkt eut r of a be- 

 skaffenhet. Vad särskilt den i mellersta de- 

 len av Sundet, strax söder om Hven föreliggande starka och helt plötsligt inträ- 

 dande kvalitativa minskningen beträffar, torde denna med all säkerhet i väsentlig 

 grad vara beroende på ovannämnda intensiva förorening av havsbottnen och havs- 

 vattnet genom de rikliga avfallsprodukterna från Köpenhamn och Malmö. 



Till de alloktona beståndsdelarna i gyttjan må även räknas de rikliga mängder 

 humusämnen, som med floderna årligen tillföras ( Jstersjövattnet (jfr Aschan, 1906), 

 och som säkerligen också äro av stor betydelse för bottenbeskaffenheten och den 

 detritusätande bottenfaunan. Till de alloktona komponenterna höra slutligen också 

 från fartygen utkastade slagg- och stenkolsstycken, vilka stundom, vid rikligare före- 

 komst, t. ex. i norra delen av Sundet, torde kunna bli av en viss ökologisk bety- 

 delse som substrat för vissa alger och smådjur, som eljes icke skulle kunnat exi- 

 stera på den lösa gyttjebottnen. 



Fig. 18. 



Siktrest av skalgyttja från Öresund. Skal 

 fragment av musslor, särskilt Mytilus, domi 

 nerande. (8 X !•) 



