vni Sven Nilsson 



G:o Menniskans uppträdande, och under hvilka förhållanden det skedde. En partiell 

 öf v er s v amning i södra Sverige. 



7:o Invandringar af flere stammar med olika bildning. 



8:0 Odinska invandringen till Mälartrakten. Bokstafsspråk. Historiens början. 

 Som det lärer vara hr professorns afsigt, att afsluta dessa föreläsningar före Pingst, 

 sä komma tvenne att, hållas i hvardera af de båda näst-följande veckorna. 



Det valda ämnet, i sig själv naturligtvis mycket lockande och lämpligt för 

 populära föredrag, gav S. Nilsson tillfälle att framlägga resultat av sina forskningar 

 på några av de fält, där han gjort sina största vetenskapliga insatser. Geologien 

 fick kanske ett förhållandevis stort utrymme; uteslutet är dock inte, att S. Nilsson 

 härvid handlat med en bestämd avsikt att verka som pioniär för denna vetenskap 

 hland en större allmänhet. I sina geologiska föreläsningar vårterminen 1852 fäller 

 han några yttranden, färgade av hans stridbara kynne, vilkas tankegång nog inte 

 varit honom främmande redan då han fem år tidigare i Stockholm behandlade 

 samma ämne. Geologien är, säger han (den 3 februari 1852), helt och hållet en 

 erfarenhetsvetenskap. 



Den grundar sig på iakttagelser och från dem härledda förnuftiga slutsatser. Men 

 mången, som ej har förmåga eller vilja att anställa de ofta mödosamma iakttagelserna 

 och ändå vill bedömma slutsatserna, dominer obilligt och vrångsint och utgifver den för 

 att blott vara en kedja af idel hypotheser och lösa gissningar. Det synes i sanning vara 

 eget nog att en vetenskap som af nutidens mest praktiska nationer Engelsmännen och 

 Amerikanerna omfattas med det största intresse och hvilken alla andra bildade . nationer 

 tillegnat sig och för hvars vidare utveckling samtidens största geologer gjort besök i vår 

 Skandin. Nord, af oss sjelfva så ringa aktas, att ingen enda röst höjt sig vid våra Riks- 

 dagar för att deri få inrättad en lärostol vid våra Universitet. Det är just för att efter 

 förmåga bibringa någon riktig kunskap om detta vigtiga ämne, som jag företagit mig att 

 under en serie af föreläsningar afhandla grunderna derföre. Denna vetenskap har redan 

 intagit ett sä utmärkt rum bland ämnena i den Europeiska kulturen, att ingen bildad 

 Man nu mera kan helt och hållet vara den förutan. 



De i Stockholm avhandlade ämnena hade för övrigt just då delvis stor aktua- 

 litet för S. Nilsson. Sedan ganska länge var han sysselsatt med förberedelserna 

 till andra upplagan av sin däggdjursfauna, och i sin dagbok har han mellan an- 

 teckningar för den 1 och 5 oktober 1846 på elva sidor ett första utkast »Till in- 

 ledningen». Vårterminen 1847 hade han föreläst över geologi och därvid särskilt 

 berört de frågor, som han delvis i mer eller mindre ordagrant samma form tar upp 

 i sina tre första Stockholmsföreläsningar. Anteckningarna till vårterminens före- 

 läsningar ha för den, som vill närmare studera S. Nilssons ståndpunkt i dessa 

 frågor, även värde därigenom, att han i dem i ganska stor utsträckning citerar den 

 litteratur han använt vid deras utarbetande. 



Detta vårterminens föreläsningshäfte innehåller även några promemorior för 

 Stoekholmsföreläsningarna, bl. a. en i vilken han tydligen sökt för sig själv och 

 andra klargöra syftemålet med dem. Det skall vara hans »sträfvan att göra fram- 

 ställningen: på en gång vetenskapligt sann och populärt begriplig». Och uppen- 

 barligen med tanke just på de geologiska kapitlen finner han sig lia att bjuda »åt- 

 skilligt nytt (så vidt jag vet), åtskilligt förr kändt men här styrkt genom nya er- 



