XII 



Sven Nilsson 



Nilssons papper. Därå äro antecknade något över 400 biljetter; konungen hade 

 tagit 30, drottningen 12, kronprinsen 10 och änkedrottningen 12. Någon fullständig 

 förteckning över åhörarne ge de alltså inte. Utom namnen på dem som köpt bil- 

 jett utanför subskriptionen, torde där saknas några som blivit inbjudna av S. 

 Nilsson själv, såsom givetvis är fallet med t. ex. A. Retzius, och dessa saknade 

 namn kunna höra till dem som det vore av särskilt intresse att känna, nämligen 

 vetenskapsmännens inom de behandlade disciplinerna. 



En liten axplockning i listorna bestyrker Posttidningens omdöme om sam- 

 lingen. Representativa namn äro: A. v. Hartmansdorff, presidenten Westerstrand, 

 G. A. Sparre, excellensen De Geer, justitieråden Schmidt och Backman, livmedikus 

 Ekström er, general Lefrén, statsrådet Silfverstolpe och L. J. Hierta. Bland veten- 

 skapsmännen märkas utom statistikern Carl af Forsell och astronomen prof. Selan- 

 der naturvetenskapsmän som S. Loven, C. J. Sundevall, A. Erdmann och historici 

 och arkeologer som Stephens, S ty ff e, C. F. Allen och B. E. Hildebrand. 



Tidningarna överflödade också av lovord. Posttidningen är visserligen mera 

 officiell och kortfattad, men finner föreläsaren ovanligt populär och lättfattlig, och 

 säger, att hans »föredrag, prydligt i all sin enkelhet och klarhet, samt grundadt på 

 en Europeiskt erkänd, djup vetenskaplig insigt, drog åhörarens uppmärksamhet 

 odelad till sig». »En verkligt hög vältalighet prydde understundom det lifliga före- 

 draget.» Endast mot första föreläsningen framfördes en önskan, »det Hr Professorn 

 med en något högre stämma framställt, hvad som så väl förtjenade att höras, ty i 

 salonens nedersta ända uppfattades föredraget ej alltid fullkomligt tydligt». 



Dagligt Allehanda hade synnerligen utförliga referat — ofta på flera spalter 

 (i n:r 107, 113, 114, 118, 122, 124, 143 och 144). Uppskattningen visar sig dock 

 mest i det utrymme som upplåtes åt dem; direkt uttalade omdömen äro sparsamma. 

 Endast om andra föreläsningen säges, att den var på en gång strängt vetenskaplig 

 och lättfattligt framställd. Referenten, som tecknar sig H., var, enligt vad S. Nils- 

 son själv upplyser i några självbiografiska anteckningar från 1860, S. A. Hedlund. 



Enligt samma källa var det G. Scheutz, förut redaktör för Aumärkaren och 

 sedermera berömd som räknemaskinens uppfinnare, som skrivit de ovanligt klara 

 och sakkunniga, omfångsrika referaten i Aftonbladet (n:r 104, 105, 108, 109, 112, 

 114 och 118). Denna tidning hade förut ägnat S. Nilsson en mycket välvillig 

 uppmärksamhet och bl. a. avtryckt hans rektorsprogram vid Lutherfesten 1846. 

 Av dess omdömen skall endast anföras vad som säges om första föreläsningen: 



Så abstrakta, och till temperaturen i egentlig mening kyliga också dessa ämnen 

 voro, kunde man ända märka huru auditoriets intresse och värma stegrades minut efter 

 minut, genom talarens framställningssätt och det nästan poetiska doft, som småningom 

 bredde sig öfver de skildrade föremålen, utan minsta oratoriska konstgrepp å talarens 

 sida, eller snarare genom den största oratoriska konst bland alla, den som består i en 

 klar, åskådlig, hvart ämnes egentliga och framstående sidor enkelt afspeglande efterbild- 

 ning, förenad med fullkomlig ledighet i sjelfva föredraget. 



Retzius kunde också, sedan S. Nilsson den 27 maj sjövägen över Kalmar och 

 Ystad avrest från Stockholm, skriva till honom i brev av den 4 juni: 



