10 



Sven Nilsson 



lama, men så sakta, att rörelsen ej märkes ntan på längre mellantider. De fram- 

 skrida starkast åt det håll, der de ha minst motstånd d. v. s. dit marken lutar, 

 dock är ej tyngden den enda orsaken till framskridandet. Man antager äfven en 

 annan orsak dertill, det är dilatationen genom volymförändringen i det inre af glacièr- 

 massan, medelst det i de hårfina sprickorna insupna vattnet. Under glaeièren är 

 marken om sommaren slipprig af regn och annat vatten, som tärer sig ned i hål 

 och remnor och bildar bäckar och strömmar, hvilka framkomma nedanför glaeièren. 



På och vid alla glacièrer finnas moräner. Genom förvittring och glacièrens 

 egen rörelse lösryckas ständigt från dalväggarne klippstycken, som nedrulla på 

 glacièrytan, och enär denna är kupig och framrycker hastigast i midten, så föras de 

 bort långs kanterna, der de bilda långa vallar, som kallas sidomoräner. Ett annat 

 slag kallas bröst moräner 10 ; dessa äro äfven vallar af sten, grus och sand, hvilka ligga 

 tvärs framför nedre slutet af glaeièren. Dessa framföras af glaeièren så länge den 

 framrycker, men då en mycket varm sommar inträffar, som smälter bort ett stycke 

 af glaeièren, blir moränen lemnad ett stycke derifrån. I Fondalen i Norrige har 

 jag sett flera sådana af glaeièren derstädes lemnade moränvallar, af hvilka somliga 

 voro så gamla, att derpå växte stora björkar. Icke alla klippfragmenter, som falla 

 på ytan af glaeièren, blifva derpå liggande. En del faller i klyftorna, öppningarna 

 och ihåligheterna på sidorna ; ja hela moräner försvinna på detta vis. Dessa frag- 

 menter blifva till största delen genom ritningen under glaeièren söndermalna, pul- 

 veriserade, och bilda så ett eget lager af fin sand, som finnes nästan under alla 

 glacièrer mellan isen och klippbottnen. De fragmenter, som glaeièren icke full- 

 ständigt söndermaler, blifva afrundade, polerade och ofta fint rafflade och fram- 

 komma i denna gestalt vid undre brädden af glaeièren. 



Agassiz anmärker vidare, att glacièrerna ha en mycket starkt markerad inver- 

 kan på sidoväggarna och bottnen i den dal, genom b vilken de nedstiga. I en mer 

 eller mindre sluttande rigtning afnöla de dem, de af runda kanter och ojemnheter; 

 ja de polera ofta så glatt och glänsande som blott en Stenslipare skulle kunna göra, 

 derigenom att de genomskära de i klippan inströdda fossilier och concretioner. De 

 utöfva detta inflytande såväl på kanterna som på ytan af skiffiiga lagren. På 

 samma gång verka de hårdare smådelarna, t. ex. de små qvartskristallerna i sand- 

 lagret, under glaeièren, som en trippel på dessa slipade ytor af klippan, på hvilken 

 de ingräfva en mängd fina, raka, parallela linier. Dessa följa alltid den rigtning, 

 som glaeièren måste följa i sin rörelse. Utom dessa fina streck finner man på de 

 bergytor, som stått i beröring med glacièrerna, breda på långs gående fåror, som 

 se ut som om de voro urhålkade med en hyfvel, och hvilkas yta äfven är glatt och 

 slipad. Dessa åstadkommas utan tvifvel af större uti isen inpackade kislar, hvilka 

 just för det de äro större, lemna sådana större spår efter sig. — Alla sådana feno- 

 menet' efter verkningar af glacièrer på marken finnas i Schweitz icke blott i när- 

 heten af nuvarande glacièrer, utan äfven på ställen, der i mannaminne ingen glacièr 

 funnits. Nästan i alla större alpdalar har man funnit sammanhopade massor af 

 block i form af vallar, hvilka i hvarje afseende likna de nu varande moränerna. — 



