Sverige ocli dess inbyggare före den historiska tiden 



11 



Man har steg för steg följt sådana otvetydiga märken efter glacièrer genom 

 dalarna ända ned på Scbweitzerslätterna och till och med ända till och på Jnra- 

 bergen. 



De afslipade bergytorna och de afrundade utsprången på sidorna af Schweitzer- 

 dalarna, hafva ofvan en bestämd gräns, öfver hvilken alla kammar och spetsar äro 

 skarpa, naggade och sönderbrutna, då deremot bergmassorna under denna gräns 

 äro afrundade, afslipade och glatta. Denna höjdgräns är på somliga ställen så 

 skarp, att man skulle kunna anse den för skiljelinien mellan tvenne olika bergarter 

 — hvilket dock ej är händelsen. Denna skarpa gräns lutar nedåt mot utloppet af 

 dalen och står således vid dalarnas slut på mycket ringare absolut höjd (d. ä. öfver 

 bafvet) än vid början af dalen. 



Också finnas i det inre af Alperna ensliga block, hvilka på toppen af branta 

 kammar eller på andra orter stå i ställningar, som uppenbart bevisa, att de endast 

 genom långsamt verkande krafter kunnat blifva der afsatta; Man kallar dem i Geo- 

 logien Blocs perchés. De finnas såväl bland nuvarande glacièrer som i djupare lig- 

 gande dalar. 



Alla dessa olika fenomener, hvilka af de flesta Geologer tillskrifvas en forn- 

 tida betydligare utsträckning af glacièrer inom Alperna t. ex. den polerade botten 

 ytan af bergen, de afrundade klippkanterna på dalsidorna, moränerna, de uppställda 

 blocken, med ett ord alla de fenomener sammantagna, som man innefattar under 

 benämningen »erratiska fenomener» , återfinner man äfven utom Alperna. Man träffar 

 dem på samma sätt i Jurabergen, och der äro de erratiska blocken uppenbart af 

 alpiskt ursprung; Ja man kan för de Mesta till och med bestämma lokaliteten i 

 Alperna, hvarifrån de härstamma — ; då nu så förhåller sig, är det enklast att an- 

 taga, att samma kraft, som ännu i dag släpar sådana block långt ifrån sin stamort, 

 fordom sträckt sina verkningar ända till Jura, och att således fordom ett enda isfält 

 bar betäckt hela Schweitzerslätten. 



Emellertid, säger Agassiz, är fältet för de erratiska fenomeuerna icke inskränkt 

 blott till Alperna och Jura; det sträcker sig till en mängd andra trakter : I Schwarz- 

 wald, på Vogeserna, i England, Skottland, Irland, i Sverige, Norrige, Finland, Fö- 

 renta Staterna af Norra Amerika m. fl. st har man funnit polerade ytor på bergen, 

 erratiska block och gamla moräner. Af allt detta slutar Agassiz, att under en viss 

 tidsperiod hela Europa var öfverdragen af ett istäcke. 



I denna sista slutsats har emellertid Agassiz fullkomligt orätt, och oriktigheten 

 har sin grund deri att han icke kännt och härledt glacièrerna från deras verkliga 

 orsak, jordytans häfning, och att han icke vetat, hvad vi i Skandinavien ganska 

 väl känna, att jordytan sänker sig på ett ställe under det den höjer sig på ett annat 

 och att höjningen på alla de anförda ställen ganska bestämdt icke varit samtidig, 

 och att således alldeles icke hela Europa på en och samma gång varit öfverdragen 

 med ett istäcke n . 



4 



