Sverige och dess inbyggare före den historiska tiden 



15 



borg märkes ingen förändring alls, mellan landets och vattnets ymsesidiga höjd och 

 har icke heller från urminnes tider förmärkts. 



Vända vi oss härifrån åt vestra kusten, så märka vi icke heller här någon 

 höjning ända upp till Glumstén ofvan om Falkenberg i Halland; men vid Känsö 

 utanför Göteborg skall den utgöra på århundradet kring 4 fot; deremot på Koön 

 vid Marstrand (57° 53') blott 2 fot 17 , och vid Fjällbacka (58° 36') äfven kring 2 fot. 

 Vid Strömstad utgör den, enligt anvisning af gamla Fiskare och Lotsar, vida mer; 

 ehuru inga märken med årstal der finnas på klipporna uthuggna. Hvad Norriges 

 kust beträffar ända upp till Nordkap, så finnas derpå talrika bevis lör landets höj- 

 ning, af hvilka jag haft tillfälle att se och undersöka en stor del; och säkert är, 

 att landet vid Nordkap höjer sig vida mer på lika lång tid än vid Östersjön eller 

 Vesterhafskusten. Dock, så vidt jag vet, finnas derstädes ännu inga inhuggna 

 märken med utsatta årtal; men fiskares och andra strandsittares egen erfarenhet och 

 traditioner från deras fäder, bevisa nogsamt, att stark landthöjning der eger rum. 



Af alla öfver dessa ämnen på skilda tider och skilda ställen gjorda iaktta- 

 gelser kunna vi med bestämdhet sluta, att höjningen är i allmänhet, och om vi 

 taga för oss en lång landsträcka, långt starkare i de norra än sydligare trakterna; 

 vidare : att han (om vi utgå från söder) börjar förr märkas på Ostkusten än Vest- 

 kusten — redan vid Calmar, men ej stort förr än vid Götheborg — hvaraf man 

 tyckes kunna sluta, att den sker hufvud sakligast i rigtniugen af fjällryggen från 

 sydsydvest åt nordnordost. Detta är den hufvudsakligaste höjningen ; men en annan 

 synes äfven finnas, som följer rigtningen af de från fjällryggen utgående, från 

 nordvest åt sydost löpande sidoåsarna. Deraf uppkomma undulationer. genom 

 hvilka t. e. olika sidor af en och samma ö höjas olika. Så lärer Tjörns vestkust 

 höja sig starkare än dess östkust; så höjer sig Sandhamn utan för Stockholm 

 kring 4 fot på seklet, men Finlands något nordligare sydkust (enligt Professor 

 Hällströms i Helsingfors noggranna mätningar) höjer sig ej mer än 2 fot på 

 lika lång tid. 



Detta ämne har blifvit så mångfaldigt och så noga undersökt, att jag onödigt- 

 vis skulle borttaga för mycket af den inskränkta tiden, om jag företog mig att 

 referera allt hvad härvid blifvit vidgjordt. Jag tillåter mig derföre blott tillägga, 

 att den, som tvifiar på dess verklighet, liar tillfälle att i skärgårdarna se de vatten- 

 märken med utsatta årtal, som der finnas inhuggna i klipporna, och öfvertyga sig 

 derom, att dessa märken verkligen höjt sig i mån af tidens längd sedan de blifvit 

 inhuggna. 



Det är rätt och billigt att ej antaga något som af gjord t, förr än man fullkom- 

 ligt öfvertygat sig om dess riktighet. Så hafva äfven samtidens utmärktaste Geo- 

 loger förfarit. Flera af dem hafva varit här för att sjelfva på stället öfvertyga sig 

 om det af våra Landsmän först iakttagna, och genom inhuggna märken till tiden 

 närmare bestämda, storartade naturfenomenet. I detta afseende hafva bär varit: 

 Leop. v. Buch från Berlin ; Brongniart och Verneuil från Paris, Lyell och 

 Murchison från London, Desor från Neuchàtel m. fl. — Således kunna vi anse 



