Sverige ocli dess inbyggare före den historiska tiden 



19 



— De två eranier jag deraf erhållit äro begge särdeles märkvärdiga. Det ena är 

 af samma form, som tillhör den gamla Irländska stam, hvilken räknar sig sjelf till 

 Milesian family och påstår sig traditionsvis veta, att den är kommen från Orienten. 

 Märkvärdig är också likheten mellan detta hufvud och ett phoeniciskt 19 ur en kata- 

 komb på en ö i Medelhafvet. — Det andra hufvudet är af en helt annan folkstam. 

 Det tillhör den stam, som att sluta af de fynd, hvilka blifvit gjorda med samma 

 cranii form, af hvilka jag har åtskilliga exemplar från skilda trakter, var den men- 

 niskostam, som först började odla Sverige genom att bränna skogshnlt och hacka 

 jord. Men ingendera af dessa tillhör den första stammen af vilda Jägare, som ut- 

 gjorde landets äldsta Ur-inbyggare, hvaraf jag framdeles äfven skall förevisa eranier. 



— Den snäckbank vid Rö, hvari dessa skeletter funnits, ligger på en temligen an- 

 senlig höjd öfver hafsytan. Jag hade intet instrument med mig att mäta höjden, 

 då jag besökte stället; men att sluta af ögonmåttet, är jag alldeles säker, att det 

 åtminstone ej var mindre än 50 fot. Om vi nu antaga, att höjningen sker här, 

 likasom vid Fjällbacka, nemligen 2 fot på hvart sekel, så har en tid af omkring 

 2,500 år försvunnit, sedan denna snäckbank låg i hafvet. Och således skulle dessa 

 menniskor ha lefvat här i Bohuslän omkring 650 år före Christus. Men man finner 

 lätt, att all uträkning häröfver är och måste blifva osäker, så länge man dels ej 

 noga känner ställets böjd öfver hafvet och dels ej noga vet, hur mycket denna 

 särskilta trakt af landet lyftas på en gifven tid. Men säkert anser jag det vara, 

 att oin man uthugger ett vattenmärke i strandbrädden af den granitklippa, på 

 hvilken skalbädden vilar, så skola våra efterkommande om 40 — 50 år genom att 

 undersöka, huru mycket klippan under tiden höjt sig, med bestämdhet kunna be- 

 räkna, huru lång tid förflutit, sedan dessa menniskor lefvat der i landet. Detta 

 antagande beror naturligtvis derpå: 1) om jordvallens stigande sker jemnt och alltid 

 lika på lika lång tid, och 2:do) om jorden hädanefter likasom hittills fortsätter sin 

 utvecklingsgång. Hvad förra frågan beträffar, så ha vi följt jordstigningen tillbaka 

 redan i 300 år — och i J ,000 år — och funnit, att den derunder varit jemn och 

 likartad. Hvad den sednare beträffar, skall jag derom hädanefter yttra några ord. 

 Jag ville blott här uttala den öfvertygelsen, att vi genom fortsatta forskningar och 

 många på denna väg samlade rön, skola med tiden få en klav för en säker tide- 

 räkning, som går vida längre tillbaka än både Historia och Tradition. 



Vi ha vida högre liggande skalbankar, än den nu ifrågavarande. Den högsta, 

 som blifvit mätt 20 , vid sjön Stora Lee i Dalsland, ligger enligt Hisinger 343 Sv. fot 

 öfver hafsytan och förutsätter således en mycket lång tid, sedan han utgjorde strand. 

 Äfven här långs Östersjöns kuster ligga på mångfaldiga ställen snäckbankar; men 

 dessa utgöras af helt andra arter eller former än de vid Vesterhafvet. De utgöras 

 af samma arter och merendels af samma former, som ännu lefva i Östersjön, och 

 detta bevisar, att landet under en lång följd af år stigit äfven på denna kust, sedan 

 Östersjön fick sina nuvarande snäckor och musslor. De högsta hit hörande lager 21 

 man känner äro de som ligga vid Södertelge på den s. k. Blåbacken, på en höjd 

 af omkring 95 å 100 fot; vid Upsala ligga de kring 80 fot högt i Slottsbacken. 



5 



