Sverige och dess inbyggare före den historiska tiden 



27 



floden sig en väg åt sidan genom att utgräfva än mer af sina lösa blinkar, men 

 leran som upplöses i finare partiklar hålles upplöst i vattnet och föres af strömmen 

 ned i en utvidgning, der vattnet är lugnare; här fälles leran småningom till bottnen 

 och bildar tid efter annan ett mer eller mindre djupt lager af fin ofta blå lera. 

 De träd och buskar som nedstörtat i strömmen nedfördes af denna i närmsta ut- 

 vidgning, der strömmen ej mera löper rakt fram utan bildar en hvirfvel och går 

 i kretslopp (åtminstone) på ytan. Allt livad som flyter på vattnet måste således 

 följa detta kretslopp. På detta sätt flyta träden med sina rötter och kronor kring; 

 kronorna tagas lättare af strömmen, som är starkast på ytan, och ligga derföre 

 framåt, rotkorgarna, som äro tyngre och gå djupare, komma efter. Så flyta de 

 kring, tills de bli så vattendruckna, att de sjunka till botten; och på detta sätt 

 hopas träd af olika slag, samt buskar, qvistar, rötter m. m. i utvidgningarna. De 

 bli vatten druckna, mjuka och derföre af tyngd lätt hoptryckta. Småningom till- 

 spärras den smala strömfåran mellan utvidgningarna, och dessa bli f va bassiner ined 

 stillastående vatten. I dessa vatten komma lätt djur, antingen om vintren genom 

 vakar, eller vid strömtiden genom forssen — äfven menniskor — jägare, fiskare 

 med deras redskap kunna komma i dessa öppna vatten. Från en öfver vattenytan 

 om sommaren uppstående gren eller dylikt börjar en vegetation utväxa öfver vatten- 

 ytan åt alla håll. Sådana börjande vegetationspunkter kiinna finnas flera. Denna 

 ökas mer och mer; derifrån nedsjunka alltjemnt multnade partiklar, botten höjes 

 derigenom, täcket utvidgar sig mer och mer. Af det fällda blir torf. Hvad som 

 fälles i vattnet af blad från de nära växande träden, ormbunkar, som växa vid 

 brädden, afblåsta eller ruttnade trästammar, som falla ut i vattnet eller i kärret 

 — allt blir torf. Det blir kärr och derpå växa kärrväxter: Equisetum fluviatile, 

 Arundo Phragmites, Menyanthes trifoliata, Carices etc. etc. Iris, Typha etc. Om- 

 sider finnes blott vatten vid bräddarna; slutligen sträcker sig täcket äfven dit. 

 Men under det står ännu vatten. Går man ut på detta täcke, så gungar det, och 

 körer man en stake ned derigenom, så uppspringer vatten. Detta förhållande är 

 kändt af hvarje Bekassinjägare. Omsider räcka täcket och bottnen äfven här hvar- 

 andra, och mossen är färdig. 



Slutsatser: Således: då en så stor torf mosse kunnat bilda sig der ute i nu- 

 varande haf, måste der fordom ha varit en stor och bred flod 35 , och således ett stort 

 land, genom hvilket den flutit. — Der Bredgrundet är, måste ha varit lika- 

 ledes land. 



Således ha vi sett, att norra Sverige stiger, södra sjunker — att stället, der 

 ingen rörelse märkes, är nedanför Calmar och Morup; axeln för basculrörelsen 36 ligger 

 från trakten mellan Carlskrona och Carlshamn öfver landet till trakten mellan 

 Halmstad och Laholm. Om vi nu antaga, som vi måste; ty det grundar sig på 

 erfarenhet, att axeln är den som nämdes, så ha vi derifrån till Luleåtrakten vid 

 bottenviken i rigtningen af fjällryggen 10 grader; der är höjningen 4 1 fi fot = 54 

 tum på 100 år; från samma axel till sydspetsen ha vi något mer än 1 grad, der 

 skulle således sänkningen vara kring 6 tum på 100 år, och således skulle mossen 



6 



