Sverige och dess inbyggare före den historiska tiden 



51 



originelt sätt att se och bestämma cranier af olika menniskostarrimar, hvilken också 

 numera allmänt befinnes utgöra den enda säkra grund för all vetenskaplig ethnologi. 

 Prof. Retzius delar alla menuiskostammars hufvudskålar först i två stora grupper 

 1) Brachycephala med korta hufvud, kort, mer och mindre tvär, stundom nästan 

 liksom afhuggen nacke, och 2) Dolichocephala med längre hufvud, som ha nacken 

 mer eller mindre utstående, stundom nästan spetsig och vida smalare än pannan. 

 Våra äldsta ur-inbyggare, hvilkas skeletter finnas i Gång-grifterna, höra, så vidt 

 jag hittills känner, uteslutande till förra gruppen. Se n:o 1 66 ur en Gånggrift med 

 stensaker på ön Möen. Fragmenter af dylika har jag äfven ur Gånggrifterna i 

 Skåne — men händelsevis ingen hel. — En dylik, men något mer rund är n:o 4. 

 Den är likaledes ur en gånggrift med stensaker på Möen. 



Den enda folkstam vi ännu träffa i Skandinavien med en dylik hufvudskål 

 är Lapparna : n:o 3. Men vi hafva sett att våra urinbyggare kommit ifrån södren 



— och så vidt jag vet finnas inga Cranier af samma form i jorden i det mellersta 

 eller öfra Sverige. Vi måste då söka deras förfäder i det södra Europa och vi 

 skola efterse om der ej ännu fortlefver någon menniskostam, som har precist samma 

 lmfvudskålsform. Alldeles dylika Gånggrifter som våra sydskandinaver och inne- 

 hållande samma stenredskap och samma Craniiformer har man funnit på flera 

 ställen i Frankrike, och norra Tysklands Htinenhetten tillhöra samma folk. En 

 dylik stengrift funnen vid Saumur i Frankrike är beskrifven i tidskriften L'Institut 

 för 1839. — I tidskriften Das Ausland omtalas en dylik funnen vid Borgun i Frank- 

 rike 1840. Ar 1845 bief en grift eller hegrafningsplats med en mängd skeletter, 

 stenredskap, prydnader m. m., enligt beskrifning lika våra, upptäckt vid slottet 

 Meudon nära Versailles. Äter en annan dylik vid Marly Je Roi. Ett af de Cranier, 

 som blifvit på sistnämde ställe funna, har af D:r Robert bli f vi t skickadt till Prof. 

 Retzius, som haft den godheten att tillåta mig här få begagna det. Det är aftecknadt 

 under n:o 2. Man ser att det är i det närmaste fullkomligt likt n:o 1, äfven som 

 n:o 4, hvilka härleda sig från forngrifter i södra Skandinavien, och man kan ej 

 betvifla, att de höra till samma menniskostam. Samma hufvudskålsform förekommer 

 ännu hos flera i södra Europa spridda folk, hvilka ursprungligt hört till samma 

 stam. Den förekommer enligt Prof. Retzius hos södra Frankrikes och Spaniens 

 Baskiska folkstammar, hos invånarne på Pyrenéerna m. fl Äfven skall den före- 

 komma der och hvar i Irland och Skottland. Denna Craniiform anses i södren 

 härstamma från de fordna Ibererna, äfven kallade Celtiberer, sedan de blifvit blan- 

 dade med Celtiska folkslag: Man ser således, att denna stam i södra Europa mot- 

 tagit bildning, och af denna finnes för närvarande derstädes många, som lika såväl 

 som åtskilliga individer af Europas andra folkstammar stå på menskliga culturens 

 högsta utvecklingssteg. — Äfven Ungrarna anses höra hit. Jag anser denna stam 

 ha utgjort Europas första befolkning, som sedan blifvit förträngd af Celtiska och 

 dessa sedan af Indogermanska stammar. Men vi se äfven, att Lapparna ha samma 

 hufvudskålsform, n:o 3, 5. Hvarifrån ha då Lapparna kommit in i Skandinavien. 



— Efter längre undersökningar, är det min öfvertygelse, att Lapparna äro en de- 



9 



