5:te Lectionen d. 22 Maj 1847. 



Enligt den korta prospekt jag gifvit öfver dessa föredrag bör nu i ordningen 

 följa en kort framställning af en partiel öfversvämning i det södra Sverige. Det 

 var den öfversvämning, som uppvallade den märkvärdiga ås, hvilken ligger paral- 

 lelt med södra Osters j östranden i Skåne — den ofta nämda Järavallen. — Att 

 denna öfversvämning, ehuru våldsam den varit, förorsakats af naturkrafter, hvilka 

 ännu äro i verksamhet, kunna vi lätt föreställa oss. Vi behöfva ej gå längre till- 

 baka i tiden än till sistlidue höst, för att få bevis på våldsamma öfversvämningar, 

 som förstört stora landsträckor, öfverstrött bördiga trakter med grus, sten och sand, 

 och uppvallat åsar på förut släta fält. Så skedde på flera ställen i södra Europa, 

 på Sicilien, i södra Frankrike och annorstädes. — I södra delen af Guldbrandsdalen 

 nära den så kallade Kringeln, finnas ännu spåren efter en våldsam flod från 1770- 

 eller 1780-talet, förordsakad af ett så kalladt skyfall i fjälltrakten, hvilket nedsläpat 

 grus, sand och stora stenar från fjällens sidor i dalen, kastat dem i stora massor 

 öfver marken och förvandlat en hel landsträcka till en vild öcken. — Den flod, som 

 ur Östersjön uppkastat den grus- och stenås, jag här åsyftat, var större och våld- 

 sammare än någon i samma trakter efter och äfven före honom, allt sedan den all- 

 männa förstörelseperiodens slut. Den har ganska säkert uppvräkt sin vattenmassa 

 mot stranden minst 50, kanske 100 fot högre än Östersjöns nu varande vattenyta 

 — och dock finnes ingen tradition om denna naturhändelse, hvarken bland folket 

 eller i Historien. Jag har på något ställe förr yttrat min tanka, att denna lokala 

 öfversvämning antingen var förordsakad af den bekanta Cimbriska floden 69 , som in- 

 träffade 200 år före Christus, eller af en ännu äldre flod; och af skäl, hvilka det 

 skulle blifva allt för vidlöftigt att här utreda och framlägga, vidblifver jag den 

 sednare meningen, att den är vida äldre än den Cimbriska. Denna öfversvämning, 

 nemligen den som bildat Järavallen 70 , var det, utan tvifvel, som med en ofantlig 

 vattenmassa störtade sig ned från norra delarna af Östersjön, genombröt den låg- 

 ländtare landsträckan af lös jord, sand och grus, som låg, der nu södra Östersjön 

 ligger, och som kastat ett bredt haf, hvilket dock småningom och allt jemnt ännu 

 i dag blir bredare, mellan Skandinaviens södra del och Tysklands norra kontinent. 

 Detta antagande är icke en hypotes, det är ett faktum; ty vi ha sett, att der varit 



