58 



Sven Nilsson 



företaga en inventering af qvarlåten skapen i ett af dessa hus från den gråaste forn- 

 tid. Vi finna golfvet alltid belagdt med sand, vanligen gulaktig mosand. I ena 

 hörnet af stugan se vi sot på stenarna och mycket träkol på golfvet — der har så- 

 ledes eldstaden varit — den har säkert haft sitt rökfång ut genom taket på sidan 

 af kullen. Att det stundom rök ur de kullar, hvari folket bodde, berättas ofta af 

 folksagan. Framför eldstaden stå ofta kärl af bränd lera, men som merendels äro 

 krossade af den nedfallna jorden. Några af dessa kärl äro tydligt sotade på bott- 

 nen, h vilket visar, att de bl i f vit använda för att deri koka — troligen kött till spis; 

 ty stundom träffar man brutna stycken af djursben i stugan; andra kärl, som oftast 

 äro sirligt utpringlade, finnas ock. Dessa kärl ha aldrig öron, men hål, genom 

 hvilka de blifvit burna i ett band eller rem. Längre fram träffar man qvinnopryd- 

 nader: perlor, mest af bernsten och af många former — [halsband af rofdjurs 

 tänder har jag icke ännu funnit hos oss, men sådana ha blifvit funna i Frankrike). 

 Bland dessa prydnader ligga oftast en eller annan liten sten (af denna form) som 

 påtagligt varit buren i rem eller band vid bältet och tjenat till slipsten för deras 

 nålar af ben. Man har kallat dessa proberstenar, emedan de oftast äro af samma 

 stenart, Lydisk sten, kiselskiffer, som Guldsmeder begagna till proberstenar för ädla 

 metaller; men de förekomma också af flera andra stensorter — och då påtagligt 

 inga metaller på den tiden funnos att probera, kan man icke heller tänka på att 

 proberstenar användes. Vidare träffa vi knifvar, lika så kallade Holländarknifvar, 

 som tydligt haft skaft af trä. Vidare lancettformiga knifvar med utpringlade skaft 

 äfven af flinta och gjorda med större skicklighet än någon nu skulle kunna göra 

 dem. Det är en allmän anmärkning, att man träffar skönare ^««arbeten bland dessa 

 forntidens vildar än jag sett från de nuvarande vilda stammarna från något ställe 

 på jorden. Brit. Mus. — Vidare träffa vi verktyg och vapen, som tillhört män- 

 nerna: Hammare, klubbor, yxor af flera slag, tväryxor, mejslar: breda, smala med 

 rät egg, med urhålkad egg. Dessa sednare ha de, utan allt tvifvel, begagnat att 

 dermed urhålka ekstockar till båtar; ty man har äfven funnit, i de äldsta torf mos- 

 sarna, sådana genom steuverktyg urhålkade båtar: en sådan mycket stor och gjord 

 af en enda stock står vid ingången till British Museum i London. Yxorna ha de 

 begagnat att fälla trä till virke, ved till bränsle o. d. de smala mejslania att dermed 

 göra bål i träd. Huru lansar och kastspjut varit skaftade och använda, ha vi redan 

 sett. Men här finnas äfven större och mindre pilar af många former och som 

 blifvit skjutna med båge — sådan som den från Gallasfolket i Afrika. — En del 

 af dessa t. e. den trekantige likna precist dem man finner på slätten Marathon i 

 Grekland, der Xerxis här blef slagen af Miltiades, och i hvilken här, enligt Herodo- 

 tos, en trupp af /Ethioper fanns, som var klädd och väpnad alldeles som våra 

 äldsta Ur-inbyggare. Andra pilformer finnas äfven i stor mängd i våra äldsta 

 grafvar och byggnader. Några af dessa likna dem jag har från Eldslandet. Huru 

 dessa varit försedda med pilskaft se vi af hosstående figur öfver denna pil, hvilken 

 förledet år blifvit hemtad från Oregon Gebietet i Amerika. Denna är likasom de 

 från Eldslandet af Obsidian, ett slags vulkaniskt glas eller Lavafluita 74 . Jag erinrar 



