62 



Sven Nilsson 



honom: att de äldsta Iriska familjerna härstamma från Phoenicien. Han förklarade 

 sig äfven öfvertygad om traditionens historiska sanning. 



För mitt uppgifna problem att utreda, hvilka folkstammar bebott Sverige före 

 den Historiska tiden, är det en särdeles vigtig punkt att få bestämdt afgjordt, 

 hvarifrån de påtagligt iriska Crauii-former, som stundom träffas hos oss, ursprung- 

 ligt härleda sig. Och för utredandet häraf måste vi rådfråga Irlands traditionella 

 Historia. Samme H:r Kohl berättar i sin Resa i Irland efter den allmänt gängse 

 och allmänt trodda folksagan, att de äldsta iriska familjer icke härleda sina anor 

 från Engelska Peer-skapet, utan från vidt aflägsnare tider. De kalla sig sjelfva 

 »Müetian f amilies» och anse sig härstamma från MUetivs, (Irlands eröfrare, andra 

 sonen af Hereman, Kung i Spanien,) som vid 500 eller efter andra 1000 år före 

 Christus kom öfver till Irland. — Allt detta motsäges visserligen af åtskilliga 

 historici, men traditionen är också en historia — den kan ej vara tagen ur luften, 

 den måste grunda sig på fakta. Altai och lokal kan den glömma, men fakta glöm- 

 mer den icke. Vare dock härmed hur som helst, så ha Irländarne likasom In- 

 dianerne utbildat ett sagosystem, som har sina rötter i den gråaste forntid. Det är 

 omöjligt, som Kohl anmärker, att ett helt folk sådant som Irländarne skulle låta roa 

 sig af diktade sagor och namn, ocb berätta dem med en sådan säkerhet och tro 

 dem med en sådan tillförsigt som om de nyligen tilldragit sig. De påstå, att de 

 blifvit dem generation efter generation meddelade från förfädren. I intet annat 

 land af Europa finnas sådana folksagor. Dessutom finnas i Irland tydliga ålder- 

 doms minnesmärken ännu qvar, som bevittna traditionens historiska sanning. De 

 märkvärdiga pelarlika, dock inuti ihåliga Runda tornen, af hvilka ännu öfver 100 

 finnas strödda öfver Irland, har man visserligen sökt tyda på många sätt t. e. 

 som vakttorn för att deraf bilda ett slags telegraflinia öfver landet, men de ligga 

 stundom i daltrakter, der de ej ses från höjderna — ; som läocläorn — men 

 de ha dertill den mest opassande form och blott en liten rund öppning åt hvar- 

 dera af de 4 väderstrecken nära öfver brädden. Den rimligaste förklaring är den, 

 som folktraditionen tillägger dem, att de äro tempel, som tillhört de från Orien- 

 ten med Phoenicier komna ElddyrJcare och Soldyrkare (»Sun- and fire-ivorship- 

 pers»), och Irländarne försäkra, att denna underrättelse är dem meddelad från 

 förfädren slägt efter slägt »handed down from generation to generation». I hela 

 Europa förekomma dessa torn nästan blott i Irland; efter ett par eller 3 skola finnas 

 spår i Skottland. Deremot finnas i hela den aflägsna Orienten byggnader af samma 

 construction och samma dimensioner. I Persiska Provinsen Masander an ha nyare 

 resande, som voro väl bekanta med Irland, sett runda torn fullkomligt lika de Ir- 

 ländska; att i Indien ännu finnas dylika byggnader, som äro egnade åt religiösa 

 ändamål, och att de Turkiska Minareterna, som stå i närheten af Moschéerna (tur- 

 kiska templen) ha samma gamla orientaliska byggnadsform, har också blifvit satt 

 utom allt tvifvel. 



Då vi nu besinna att Irland — en ensam ö i Oceanen och mycket aflägsnad 

 från Europas kontinentalländer — hade icke dermed stått i någon förbindelse, tills 

 Danskarna eröfrade en del deraf, och slutligen England lade den under sitt välde, 



