Sverige och dess inbyggare före den historiska tiden 



89 



medelbart för landets höjning. — Se A. Ga velin: Om trädgränsens nedgång i de svenska 

 fjälltrakterna. Skogsvårdsföreningens Tidskrift, 1909, H. 4 — 5. Fackuppsatser. K. A. G. 



63. De uppgifter, som här finnas om fynd av mammut och noshörning (Rhinoceros 

 tichorhinus Fisch.), äro synnerligen gåtfulla. I bestämdhet lämna de ej något övrigt 

 att önska och tilläggas bör, att liknande uppgifter återfinnas även på andra ställen i S. 

 Nilssons manuskripter, t. ex. i Geol. förel. 1847 s. 86 och i olika förarbeten till Stock- 

 holmsföreläsningarna. I Aftonbladets referat av fjärde föreläsningen omtalas fynd av 

 mammuttänder (se Inledningen s. X) men ej av noshörning. 



I andra upplagan av Faunan finnes ej någonting till förklaring, och av den ull- 

 håriga noshörningen är hittills icke något fynd bekant varken från Sverige eller från 

 övriga Skandinavien. Av mammuten förelågo vid denna tid inga säkra fynd från Sve- 

 rige. Visserligen uppgiver Cuvier i "Recherches sur les ossements fossiles des quadru- 

 pèdes", 4:de uppl. 1834 — 36, Bd. 2, sid. 117, en förekomst av elefantben från Falken- 

 berg, men Nilsson angiver bestämt "några få tänder av Mammuthdjuret". För övrigt 

 har detta fynd från Falkenberg sedan blivit utmönstrat. (Se K. A. Grönwall, Om ett 

 förmodadt mammutfynd vid Falkenberg från 1700-talet, Geol. Fören. Förh. Bd 38, sid. 

 86 — 90. Sthlm 1916.) 



Ar 1847 voro inga mammutfynd kända från Sverige, utan det äldsta daterar sig 

 från 1865 eller 1866, då man vid Tittente i västra delen av Svedala s:n fann delar av 

 en mammutbete. Hittills ha i Sverige 4 fynd av mammuttänder gjorts, nämligen 2 i 

 Skåne, ett i Svedala s:n och ett i Bårslövs s:n, SO om Hälsingborg, vidare ett vid 

 Uppsala och ett pä Frösön vid Östersund. Inom Fennoskandia äro i övrigt att notera 

 i Finland 4 fynd, 1 revben och 3 kindtänder, och i Norge en kindtand. (Se Gustaf 

 Frödin, Ett par nyare svenska mammutfund, G. F. F. Bd 38, sid. 66 — 85, 1916.) I 

 Danmark äro fynden däremot talrikare, inalles c:a 30 och häribland även andra delar 

 än tänder. 



Mammutfynden i Skandinavien äro väsentligen gjorda i moränbildningar eller i 

 glacifluviala avlagringar och under sådana förhållanden, att man därav kan draga den 

 slutsatsen, att det var under de (interglaciala) perioder, dä isen dragit sig tillbaka till 

 det nordligaste Skandinavien, som mammuten förekom inom Skandinaviens landamären, 

 följande den tillbakavikande landisen. 



Angående den högre preglaciala eller interglaciala landfaunan i Skandinavien är 

 vår kännedom fortfarande synnerligen bristfällig, otvivelaktigt just på grund av de av 

 Sv. Nilsson ä sid. 44 anförda förhållandena. Den av föredraganden framkastade frågan 

 om faunan "före rullstensperioden" visar emellertid, med vilken skarp blick han såg på 

 de med vår fauna samhörande problemen. 



En förklaring till dessa uppgifter kan möjligen erhållas av en annan omständighet. 

 I Universitetsbibliotekets samlingar av Nilssons handskrifter finnes även manuskript till 

 hans föreläsningar i geologi vid universitetet under vårterminen 1847. I samma häfte 

 har Nilsson gjort upp en P. M. angående det åskådningsmaterial, som han skulle med- 

 föra till sina föreläsningar i Stockholm. Den finnes på sidan 135 och innehåller bland 

 annat (se Inledn. s. IN) : "Tänder från södra Skåne af Mammuth och Hippopot [amus] (sic). 

 NB. Lånas af Gref. Stenbock". Greve Magnus Albert Stenbock på Torsjö hade en stor 

 arkeologisk samling, vari även ingick en del subfossila ben etc. Den arkeologiska delen 

 av samlingen har kommit till Nationalmuseum och den zoologiska till Lunds Universitets 

 zoologiska museum. I Universitetets zoologiska museum finnes emellertid en kindtand 

 av Elephas indiens, som härrör från de Stenbockska samlingarne och bär påskrift att 

 vara funnen vid Ljungbyhed. Detta är ju påtagligen oriktigt, men uppgiften är värd 

 beaktande som den sannolika källan till NILSSONS för den tiden felaktiga påstående, att 

 lämningar av mammut blivit funna i Skåne. 



Anmärkas bör, att flodhäst lika väl som noshörning under kvartärtiden levde i 

 södra och mellersta Europa. 



Vid ett senare tillfälle (1861, Öfversikt K. V. A. Förh. s. 43) uttalar Nilsson 

 bestämt, att "elefanten, tigern, hyaenan, flodhästen, säkert aldrig lefvat här, helst vi 

 aldrig funnit något skelett, knappt en bruten benkota af något enda af dem". K. A. G. 



