22 



L. Smith 



TABELL 11 (Baryt). 



a = 



b = 0,01404. V 



= 69,51 ccm. 



t 



X 



c 



2 



0,00320 



10,53 



5 



0,00588 



10,20 



12 



0;00867 



9,58 



35 



0,01121 



8,06 



För framställning av större mängder »ren» a-monoklorhydrin destillerades 100 

 gr. handelsvara med en deflegmator (4 kulor) upprepade gånger, i det hvarje gång 

 c:a 10 gr. af det högst kokande kvarlämnades, tills slutligen af det lättflyktigaste 

 10 gr. (fr. VI) återstodo. På förut beskrifvet sätt pröfvades härunder flera af 

 fraktionerna på deras sönderdelningshastighet. Det måste anses öfverflödigt att här 

 anföra dessa tabeller. 



Fr. VI: Analys: 0,2699 gr. förbrukade efter fullständig sönderdelning med alkali 

 22,42 ccm 0,1050-norm. silfvernitrat, motsvarande Cl = 32,12 %. Sönderdelnings- 

 hastigheten framgår af tab. 12. 



TABELL 12 (Baryt), 

 a = b = 0,01345. V = 69,05 ccm. 



t x c 



2 0,00287 10,08 



5 0,00544 10,10 



12 0,00822 9,74 



35 0,01072 8,34 



Af en jämförelse med tab. 11 framgår, att vi i dessa båda tabeller ha att göra 

 med substanser af samma renhetsgrad. Jag ansåg mig på grund bäraf ha starka 

 sannolikhetsskäl för, att jag hade en ren a- förening i händerna, hvarför denna 

 substans begagnades för en stor del af de rent kinetiska försöken i tabellerna nedan. 



Bestämning af spec, vikter. Hanriot hade (1. c.) för a-isomeren funnit D 0 = 1,338 

 och för ß-föreningen D 0 — 1,328. Mina bestämningar gåfvo som resultat (fr. V och 

 VI representera enligt föregående ytterfraktionerua) : 



Fr. V : D 20 = 1,3205, 



En midtelfraktion (Cl = 31,96 °/o) : D 20 = 1,320 och D 0 = 1,337, 



samt Fr. VI : D 20 = 1,320 och D 0 = 1,337, 



Ofverensstämmelsen med Hanriot är tillfredsställande. Spec, vikten är tydligen 

 ej lämplig för bestämning af renhetsgraden. 



För att afgöra, om de af mig erhållna fraktionerna med högst sönderdelnings- 

 hastighet verkligen voro rena, eller om »gången» i koefficienterna berodde på ännu 

 förhandenvarande ß-förening, anställde jag försök med öfverskott af endera af de 

 reagerande substanserna. Vid ett öfverskott af klorhydrinen bör koefficienten stiga, 

 om ß-klorhydrin ännu finnes närvarande. Detta var äfven fallet, som tab. 13 visar. 



