28 



L. Smith 



Glyciden framställdes enligt A. Bigot's af J. Nivière 1 modifierade metod: 

 metalliskt natrium får inverka på monoklorhydrin, löst i absolut eter. Utbytet var 

 det af af Nivière angifna. Glyciden destillerades i vacuum 3 ggr: kokp 71 —73° vid 

 20 mm. (ej korr.). Försöken öfver glycidens inverkan utfördes så, att i en serie 

 en känd mängd glycid sattes till den alkaliska lösningen omedelbart före t = 0, 

 medan i en annan glyciden infördes vid t = 3. Resultaten af båda var detsamma, 

 hvarför endast den senare är anförd. I tab. 27 betyder g glycidens normalitet. 





TABELL 27 (Baryt). 







Tillsats ; 



ai glycid. 







a = b = 0,00815. 



V = 119,46 ccm. 





t 



X 



g 



c 



30 



0,00470 



0,00 



5,59 



30 



0,00472 



0,006 



5,63 



30 



0,00474 



O.oii 



5,68 



30 



0.00473 



0,017 



5,65 



Glycidens verkan är tydligen praktiskt ingen, när det gäller mängder af samma 

 storbetsordning som de, bvilka bildas under reaktionen vid dessa koncentrationer. 



Enligt verkställda kvalitativa försök försiggår glycidens vattenaddition i neutral 

 lösning endast helt långsamt, hvarför försök med tillsats af glycerin möjligen få 

 anses öfverflödiga. Här anföres likväl den ena utaf två med glycerin utförda serier 

 (g = glycerinkoncentration). 



TABELL 28 (Baryt). 



Tillsats af glycerin, 

 a = b = 0,00760. V = 118,77 ccm. 



t 



X 





c 



10 



0,00267 



0,00 



7,13 



10 



0,00266 



0,018 



7,09 



10 



0,00269 



0,037 



7,06 



10 



0,00267 



0,054 



7,13 



Reaktionen mellan alkali och glycerinens a-monoklorbydrin är således i det 

 närmaste bimolekylär; dock aftaga hastighetskoefficienterna något under reaktionens 

 lopp, utan att denna omständighet mera än möjligen delvis kan tillskrifvas reak- 

 tionsprodukternas inverkan. Samtidigt äro koefficienterna större i utspädd än i 

 koncentrerad lösning samt ökas vid öfverskott af endera af de reagerande substan- 

 serna. Någon teoretisk förklaring för dessa förhållanden, hvarigenom denna reak- 

 tion skiljer sig från den alkaliska esterhydrolysen, är svår att gifva. Möjligen kan 

 den omständigheten, att klorhydrinen är en svagt sur förening, spela någon roll; 

 möjligt är också, att ringslutningen ej är någon enkel reakton, utan försiggår i flera 

 stadier, hvarvid ett bimolelcylärt förlopp är den egentliga tidsrealdionen. 



1 C. r. 156, 1777 (1913). 



