40 



L. Smith 



b) Försök med natron (Tab. 63 — 64). 

 TABELL 63. 





H = 0,02311. 



b = 0,03130. 



V = 39,00 ccm. 





t 



X 



a — x 



b — x 



c 



246 



0,00416 



0,01896 



0,02714 



0,0276 



842 



0,01015 



0,01296 



0,02115 



0,0270 



1422 



0,01372 



0,00939 



0,01758 



0,0278 



4270 



0,01982 



0,00329 



0,01148 



0,0271 



C - 0,0274 



Vid öfverskott af bas erhålles sålunda en tadellös konstant, medan detta inj 

 lunda är fallet vid öfverskott af klorhydrin. 



TABELL 64. 





a = 0,0345: 



}. b = 0,02261. V = i 



$6,00 ccm. 





t 



X 



a — x 



b — x 



c 



365 



0,00619 



0,02834 



0,01642 



0,0281 



1062 



0,01300 



0,02153 



0,00961 



0,0303 



1795 



0,01694 



0,01759 



0,00567 



0,0311 



3203 



0,02054 



0,01399 



0,00207 



0,0390 



C 0 = C:a 0,027. 



Olika alkalier ha sannolikt samma verkan. Huruvida det ur tab. 62 erhållna 

 högre värdet skall antagas bero på koncentrationsändringen eller neutralsaltets 

 verkat), är oafgjordt. Höjningen af koefficienterna mot slutet af reaktionen (und. 

 tab. 63) kan åtminstone delvis förklaras ur en samtidig sekundär reaktion, addition 

 af vatten till epiklorhydrinen under bildning af monoklörhydrin, hvilken sedan 

 mycket snabbt sönderdelas af alkali. Vid monobrombärnstenssyrans alkaliska sön- 

 derdelniug påträffade Hj. Johansson 1 liknande förhållanden (samtidiga mono- och 

 bimolekylära reaktioner), och han påpekar där, att ett öfverskott af alkali verkar så, 

 att »gången i konstanterna» försvinner, i det den bimolekylära reaktionen gynnas 

 på den monomolekyläras bekostnad (se här tab. 63). Dessa försök visa också, att 

 i alkalisk lösning (och neutral) epiklorhydrinen endast helt långsamt adderar vatten. 



Olikheten mellan denna reaktion och de egentliga klorhydrinernas, såväl hvad 

 koefficienternas utseende som storhetsordning beträffar, är emellertid i ögonen 

 fallande. 



7. Glycerinklorhydrinernas bildningssätt. 



a) Inledning. 



Såsom ofvan i ett par fall har visats, lämnar den alkaliskt-kinetiska metoden 

 synnerligen skarpa resultat, då det gäller att bestämma sammansättningen af en 



1 Zeitschr. phys. Chem. 81, 574 (1913). 



