Klorhydrinernas alkaliska sönderdelning 



4! 



blandning af isomera klorhydriuer. Det var af ett stort intresse att utsträcka dylika 

 undersökningar till andra fall än i det föregående behandlade, hvarvid jag då valt bild- 

 ningen af glycerinens enkla och dubbla klorhydriner. De för tre af dem i rent tillstånd 

 redan föreliggande reaktionskoefficienterna utgjorde grundvalen för bestämningarna. 



I själfva verket ha problem af denna art — bestämning af hvilka isomerer, som 

 bildas vid addition af hypoklorit till etylénkolväten eller af klorväte till glycider — 

 sedan åtskilliga årtionden varit föremål för många undersökningar. Det ligger utom 

 ramen för detta arbete att lämna en historik öfver dessa, då de i detta kapitel be- 

 skrifna försöken ej beröra rena kolväten (eller inre etrar), om hvilkas förhållande 

 till hypoklorit (resp. klorväte) striden mest har stått \ utan föreningar af blandad 

 typ. Några antydningar må vara tillfyllest. 



Åtskilliga regler ha uppställts, med hvilkas hjälp man på förhand sknlle kunna 

 bestämma, hvilken isomer som bildades under bestämda betingelser. Här må som 

 exempel nämnas Krassuski's 2 regel: Vid addition af hypoklorit till étylénkolväten går 

 hydroxylen till den vätefattigare kolatomen, samt Silvas 3 regel: Vid klyfning af 

 en blandad eter med klorväte adderas halogenen till den mindre gruppen. Det 

 må vara tillräckligt att af dem, som arbetat med dessa problem, nämna namnen 

 L. Henry 4 , V. Markownikow fl , K. Krassuski 6 , A. Michael 7 , J. Nef 8 och 

 M. Tiffeneau 9 . 



Identifieringsmetoderna voro dels af fysikalisk art: kokpunkter, spec, vikter o. s. v., 

 dels af kemisk: oxidation, vattenafspjälkning, reduktion o. s. v., hvarvid senare för- 

 fattare bemödat sig att i största möjliga utsträckning arbeta kvantitativt. Om de 

 kemiska metoderna säger emellertid A. Michael 10 (på tal om' ett dylikt fall: klor- 

 vätets inverkan på propylénoxid och propénalkohol), att man på kemisk väg ej kan 

 förete bevis för förhandenvaron af en ringa förorening af den ena af de bildade 

 formerna. Att döma aï hans på detta ställe publicerade siffror synas de fysikaliska 

 metoderna ej heller vara särskildt tillfredsställande. 



En god öfversikt af en del af de kemiska metoderna och de svårigheter, som 

 vid deras tillämpning möter, ger följande citat från M. Tippeneau och E. Four- 

 neau 11 af ett tämligen sent datum: »La détermination de la constitution des halo- 

 hydrines a tonjours présente de si grandes difficultés que, aujourd'hui encore, la 

 structure des produits d'addition des acides hypochloreux et hypoiodeux sur les 

 divers carbures éthyleniques n'est pas définitivement élucidée. 



1 Dock äfven bildning af klorhydriner nr glykoler. 



2 Centr.-bl. 1901 I 995. 



3 Ann. chim. phys. [5] 7, 429 (1876). 



4 Afhandl. mest i Bull. Acad. roy. Belgique under 30 års tid (till ung. 1906). 

 6 Centr.-bl. 1876, 2. 



8 Dito 07 II, 1319. 



1 Àfhandl. i Berichte (t. ex. 39, 2785 (1906)) och Journ. f. prakt. (t. ex. [2], 60, 454 (1899)). 



8 Lieb. Annal. 335, 191 (1904). 



9 T. ex. C. r. 134, 774 (1902). 



10 Berichte 39, 2785 (1906). 



" Bull.-Soc. Chim. France [4], XIII, 971 (1913). 



Lands Universitets Årsskrift. N. F. Afd. 2. Bd 11. 6 



