Klorhydrinernas alkaliska sönderdelning 11 



manfattar den formella sidan af saken och kanske ej behöfver allt för mycket stöta 

 vår ännu något hypotetiska uppfattning af real förloppet. 



Af ofvan sid. 7 anförda är det utan vidare klart, hvarför jag ansett det öusk- 

 värdt att ånyo taga upp frågan om de neutrala klorhydrinernas reaktion till be- 

 handling: afsikten var att söka komma på spåren orsaken till den afvikelse från 

 det bi molekylära schemat, som yttrade sig i koefficienternas fallande under reaktio- 

 nens gång. Därjämte ville jag se, om ej smärre olikheter i de olika metalljonernas 

 verkan skulle kunna konstateras vid en fortsatt, noggrannare undersökning, olik- 

 heter, som jag — se ofvan sid. 7 — ej hade kunnat taga hänsyn till vid en första 

 behandling. Rent praktiskt sedt var för öfrigt en noggrann bestämning af reak- 

 tionshastigheten under olika betingelser försvårad därigenom, att inga »konstanter» 

 erhöllos, ur hvilka medelvärdet kunde beräknas. 



Då en del af dessa försök med neutrala föreningar utförts under tillsats af 

 neutralsalter, vill jag redan här inledningsvis betona, att jag ingalunda afsett att 

 företaga några studier i »Neutralsaltverkan», utan härmed framför allt sökt utröna, 

 i hvad mån de relativt stora variationer i reaktionskonstanterna, som jag fann vid 

 olika koncentrationer, kunde antagas bero på förändringar i resp. basers dissociation. 

 De tillsatta mängderna af neutralsalter äro ju små, om de jämföras med dem, som 

 eljest användas vid försök öfver »Neutralsaltverkan». 



Vid mina fortsatta undersökningar öfver Jdorhydrinsyror har jag inriktat mig 

 på enbasiska syror, hvilkas jonförhållanden i lösning äro minst komplicerade 1 och 

 hvilkas konstitution — genom närvaron af blott en karboxylgrupp — erbjuder, så 

 att säga, en större entydighet. Materialet har därför utvidgats med kinetiska studier 

 öfver ytterligare fyra enbasiska syror. 



I föreliggande arbete har jag sammanfört innehållet i mitt uämnda medde- 

 lande med resultatet af senare undersökningar, hvarvid dock, hvad de neutrala 

 klorhydrinerna angår, en del af de förut publicerade mätningarna af skäl, som nedan 

 anföras, uteslutits och ersatts med nytt material. 



Vid en undersökning sådan som denna, omfattande ett tämligen stort material 

 och tangerande å ena sidan ett arbetsområde, som redan delvis är klassiskt — jag 

 syftar på de neutrala klorhydrinernas framställning och isomeriförhållanden — , å 

 andra sidan berörande ett modernt gebit, katalysproblemet, är det ej gärna möjligt 

 att lämna uttömmande litteraturhänvisningar. Jag har måst nöja mig med det 

 viktigaste samt med att hänvisa till af andra författare gjorda sammanställningar 

 af litteratur. 



1 Se t. ex. C. Drucker: Das Dissoziationsschema ternärer Elektrolyte, Zeitschr. f. Elektis- 

 chem. 19, 797 (1913). 



