Klorhydrinernas alkaliska sönderdelning 



9 



baserna, satts = C ba : C Na , 



eljest har räknats med de funna 



hastigheterna i 



i ungefär 



0,01-molar lösning. 













TABELL 1. 









Syra 



Au tor 







f 



Rae. dibrombärnstenssyra 





... Vs 



Va 



3 



» diklor- » 









Vs 



4 



Mesodibrom- » 



Hj. Johansson 



... — 



— 



c:a 10 



» -diklor- » 







V« 



V« 



6 



a- ß - d ib ro m p ro p i on sy ra 



B. Holmberg 



.... V« 



Vs 



iVt 



» » -smörsyra 







— V 8 



Vs 



lVi 



Acetyläpplesyra 







... Vs 



1 Vi 



4 



» -glykol sy ra 







Vi 



lVi 



Brombärn stenssyra 



Hj. Johansson 



.... Vs 



V s 



2 



Klorättiksyra 







mycket 



små IVa 



Brom- » 









» lVi 



Kloräpplesyra 



L. Smith 



... Vs 



7* 



3 



ß-Klormjölksyra 





... v* 



Vt 



i v« 



a-Klor-ß-fenyloxipropionsyra » 





mycket 



små lVs 



Försöker man nu att med tillhjälp af denna tabell få fram lagbundenheter, 

 eventuellt något samband mellan de kationkatalytiska fenomenen och syrornas kon- 

 stitutiva och konfigurativa egenskaper, hvilket — åtminstone kvalitativt — skulle 

 möjliggöra förutsägelser om den relativa storhetsordningen af de olika konstanterna i 

 exponentialformeln, nödgas man erkänna, att inte mycket är att hämta, (Konstan- 

 terna C M äro förstås alltid störst för kalk och minst för de envärda baserna). 



Inflytandet af karboxylgruppen ger sig tillkänna däri, att de tvåbasiska syrorna 

 intaga en särställning (jfr ofvan sid. 7, där detta förhållande redan anmärkts): 

 f>3 (und. brombärnstenssyra) och d > l /s (und. d 2 vid kloräpplesyra). Det kon- 

 figurativa inflytandet framgår kanske bäst af en jämförelse mellan de båda paren 

 dihalogenbärnstenssyror : Racemformerna å ena sidan, meso- å den andra (jfr Holm- 

 berg 2 : olikheten niella a-ß-dibroinpropionsyran och vac. dibrombärnstenssyra åter- 

 föres till inflytandet af såväl stereokemiska som konstitutiva förhållanden). Hvad 

 de enbasiska syrorna beträffar, visa de, som ju är att vänta, större öfverenstäm- 

 melse, ju större likheten i konstitution är: så a-ß- dibrompropion- och -smörsyran 

 samt klor- och bromättiksyran å ena sidan med nästan identiska tal, och de båda 

 enbasiska klorhydrinsyrorna å andra med större olikheter i resp. konstanter. 



Hvad den teoretiska uppfattningen af dessa fenomen beträffar, så har man 

 här stannat vid en förklaring, som ligger nära till hands 3 och förefaller sannolik, 



1 Enl. Holmberg är den empir. formeln (expon.) ej giltig här. (Berichte 45, 3005 (1912)). I 

 hvarje fall ger den ett approxim. mått på fenomenet. 



2 Zeitschr. physik. Chem. 80. 574 (1912). 



3 Jfr ofvan sid. 8 citerade yttrande af Jul. Meyer. 



Lunds Universitets Årsskrift. N. F. Afd. 2. Bd 11. 2 



