Om svenska silurcirripeder 



19 



tecknande midtkölen saknas, har jag dock förslagsvis ansett mig kunna föra fjället 

 i fråga till nämnda släkte, detta pä grund af den ganska karaktäristiska undule- 

 ringen hos de fina koncentriska tillväxtstrimmor, som täcka skalets yta. Afven i 

 detta fall har fossilet ifråga sitt största intresse som enda kända representanten för 

 cirripederna inom denna delen af vår siluriska lagerserie. 



Turrilepas Wrightiana L. de Köninck sp. 



Tafl. II, Hg. 23. 



Bland det material, jag till låns erhållit från Sver. Geol. Unders., funnos äfven 

 några cirripeder från Gotland, af h vilka det här afbildade fjället, som anträffats 

 vid Östergarn, enligt den vidliggande etiketten af professor G. Lindström blifvit 

 bestämdt till »T. Wrightü de Köninck», en identifiering, mot hvilken, för så vidt jag 

 kan finna, ej är något att i sak invända. Fjället, som är bredt triangulärt och 

 radiellt veckadt, är försedt med koncentriska fåror af samma art, som hos de förut 

 här beskrifna Le^zWoco/ém-fjällen. Denna ornering torde i viss mån ha föran led t 

 en förvexling mellan arter af det ena och det andra af de nämnda släktena, i det 

 att vissa fragment af Turrilepas-i]öX\&a kunna bli nästan förvillande lika sådana Lepi- 

 docoleus-i 'jäll. å hvilka dorsala partiet ej kommer till synes. 



Af de radierande vecken, som äfven angifna ändringar i förloppet af den kon- 

 centriska strieringen, är det mellersta kraftigast utveckladt ; apiealt bildande en smal 

 köl, vidgas det mot basala randen, hvarvid kölen öfvergår till en snedt tillplattad 

 eller till och med något konkav rygg. A detta submediana veck löpa de koncen- 

 triska fårorna eller tillväxtlinjerna i en mot apex konvex båge. Längs vecket ifråga 

 är kortaste afståndet mellan apex och undre randen. Från nämnda veck räknadt, 

 sträcker sig undre randen åt ena. (högra) sidan nästan vågrätt eller ytterst svagt 

 s-formigt böjd. At andra sidan deremot böjer den till en början nedåt, för att der- 

 efter i en jemn, vid båge gå upp till sidoranden. Nära det ställe der sistnämnda 

 omböjning sker, nås undre randen åter af ett ganska väl markeradt radiellt veck. 

 Tillväxtlinjerna stå nästan vertikalt mot de raka sidoränderna, som i apex bilda en 

 vinkel af c:a 95°. Fjällets å ömse sidor om midtvecket liggande delar omsluta en 

 vinkel af ungefär 112°. 



Aubivillids anför (1. c.) Turrilepas från en mängd lokaler å Gotland, näm- 

 ligen Ostergarn, kanalen vid Herrevik, Wisby, Petes kanal, Hamra och Fårösund. 

 Huruvida alla dessa fynd tillhöra här ifrågavarande art, är naturligtvis mig omöjligt 

 afgöra, äfven om det synes ej osannolikt att så är fallet. 



