18 Job. Chr. Moberg 



Plumulites Törnquisti n. sp. 



Tafl. ir, fig. 19 och 20. 



Det är endast med stor tvekan jag uppställer denna art, för hvilken ej 

 föreligger annat material än de båda i ofvan angifna figurer afbildade aftryck, hvilka 

 förekomma â en stuff af svart trinucleusskiffer, träffad bland det af Professor S. 

 L. Törnquist vid Wikarbyn insamlade materialet. 



Det drakformiga fjället skiljer sig från motsvarande hos Pl. dalecarlicus,. med 

 hvilken art annars största överensstämmelsen är till finnandes, såväl genom mera 

 spetsig form, något som dock skulle kunna tänkas bero på att här förelåge ett 

 mera terminalt sittande fjäll, som genom de betydligt mera svängda koncentriska 

 vecken. A främre partiet t. ex. bilda här de båda temligen likstora (yttre och inre) hälf- 

 terna af ett veck sinsemellan nästan rät vinkel. Om det i fig. 20 afbildade fjället 

 verkligen, så som jag gjort, räknas som ett med i an fjäll, äro afvikelserna här ännu 

 större. Fjället ifråga delas nämligen genom ett skarpt markeradt längdveck i ett 

 smalare parti, med glesa starkt nedåt kon vexa koncentriska veck, som vid längd- 

 vecket, der de starkt sammanträngts, böja tvärt af för att till en början löpa helt 

 glesa och föga svängda, men derpå i en rundad båge böja rätvinkligt om och, 

 tätt sammanträngda, bli parallella med ytterranden (af det bredare partiet). 



Plumulites? sp. 



Tafl. II, fig. 21. 



Från öfversta delen af colonusskiffern i Röddinge lerberg i Fyledalen 1 före- 

 ligger ett spetsigt triangulärt fjäll af egenartad habitus. Genom svaga radierande 

 veck uppdeladt i 4 något olika hvälfda partier och försedt med en ytterst fin kon- 

 centrisk striering, skiljer det sig väl från öfriga kända former. Det saknar den 

 markerade ränna som träffas hos Plunmlitea-arter, men har ej heller den längsgående 

 köl, som karaktäriserar de lalerala fjällen hos TurriJepas. Bestämda hållpunkter för 

 släktbestämning saknas sålunda. — Såsom den enda hittills kända cirripeden från vår 

 colonusskiffer torde fossilet i fråga dock förtjena beaktande. 



Turrilepas? sp. 



Tafl. II, lig. 22. 



Från leptœnakalken vid Gulleråsen föreligger likaledes ett enstaka ci rriped fjäll, 

 som ej kunnat sammanställas med någon förut känd form. Triangulärt, med spets- 

 vinklig apex, raka sidoränder och baskonturen i midten något insvängd, är fjället 

 nästan alldeles plant. Ehuru sålunda den för de större fjällen hos Turrilepas känne- 



1 Jfr s 7 i J. C. Moberg och S. L. Tounquist: Retioloidea från Skånes colonusskiffer. 

 Sver. Geol. Unders Ser. C, N:r 213 [Årsbok 2 (1908)]. 



