6 



Joh. Chr. Moberg 



ligga i sådant skick, att man af dem kan draga någon slutsats om fjällens ursprung- 

 liga inbördes läge. Det är sålunda dessa arter, eller om man så vill Pl. foUiculum, 

 den bäst bevarade af dem, som man bar att räkna såsom typ för släktet. Bar- 

 rande's diagnos för släktet Plumulites är i det stora hela mycket sväfvande, bvadan 

 .släktets omfång saknar tillräcklig begränsning. Vertikalradernas antal, som upp- 

 gifves vara minst 4, men möjligen större, bar för Barrande betydelse endast som 

 artkaraktär. Blott derigenom blir det förklarligt, att såväl Barrande 1 som Wood- 

 ward 2 kunde anse de båda släktena vara synonyma, en åsikt, som egendomligt 

 nog går igen bos alla senare författare, som sysslat med denna fråga, vare sig de 

 tillerkännt det ena eller andra släktnamnet prioritet. De olika fjällen äro hos Bar- 

 rande väl afbildade ocb utförligt beskrifna. Han urskiljer två olika slags alllid 

 förhandenvaraude fjäll, det ena slaget långa, randliggande, det andra korta och 

 breda, hvilka båda förekomma tillsammans å bvarje individ. Men dessutom träffas 

 mera sällsynt fjäll af andra former, hvaribland särskildt märkes ett slags bilateralt 

 subsymmetriska, kägelformiga, upptill afrundade (se fig. 11 å vår tafl. I), af Bar- 

 rande kallade »valves fenestrées». Barrande uttalar den förmodan, att dessa, som 

 måhända ej finnas å alla arter, möjligen skulle kunna angifva något speciellt organ. 

 Till frågan om fjällens närmare anordning skola vi återkomma längre fram vid 

 redogörelse för Turrilepas Peachi Etheridge et Nicholson. 



1878 beskref R. Etheridge Jun. 3 en vid Balcletcbie i Girvan-distriktet före- 

 kommande cirriped, som ban -kallade Turrilepas scotiea. Författaren, som utan 

 vidare förutsätter att Turrilepas H. Woodw. ocb Plumulites Barr. äro synonyma, visar, 

 i en utförlig, sedermera ofta upprepad utredning, att namnet Turrilepas har prioritet 4 . 

 1879 omnämnes, af Etheridge och Nicholson 5 , åter arten ifråga, af b vilken nu 

 flera och bättre afbildningar lenmas. Endast spridda fjäll bade dock anträffats, 

 något som, i förbigående sagdt, fortfarande är fallet 6 . Bland de hithörande fjällen 

 återfinnas representanter för alla de typer Barrande för det af honom uppställda 

 släktets vidkommande kunnat särskilja. Äfven ett kägelformadt fjäll af det slag, 



1 Barrande, ,T.: L. a. c, Vol. I Suppl., p. 565. 



2 Woodward, H.: A catalogue of british fossil Crustacea etc. London 1877 (8:o), s. 143. 



3 Etheridge Junior, R.: Notes on a few silurian fossils from the neighbourhood of Girvan, 

 Ayrshire, in the collection of Mrs Robert Gray, Edinburgh. — Proceed. R. Phys. Soc. Edinburgh 

 1878, Vol. 4, pag. 166, pi. 2, fig. 1, 2. 



4 Englands paleontologer synas i regel ha anslutit sig till denna uppfattning. Man finner 

 nämligen i den engelska litteraturen ej namnet Pltinndites användt annat än undantagsvis, i äldre 

 arbeten, såsom t. ex. i den 1876 utgifna «Catalogue of the Western Scottish Fossils, compiled by 

 James Armstrong, John Young and David Robertson». — Som exempel pä ett alldeles omvändt 

 förfaringssätt må nämnas, att i Zitters Grundzüge der Paläontologie I, 3:te Aufl. (München 1910) 

 begagnas namnet Plumulites äfven för Turrilejms Wrightiana Köninck sp. 



5 Nicholson, H. A. and Etheridge Jun., R. : A monograph of the silurian fossils of the 

 Girvan district in Ayrshire etc. Fasciculus IL Edinburgh. 8:o. Pag. 214, pl. 14, fig. 22—27. 



6 Författarne omnämna visserligen ett exemplar af T. scotiea, hvilket skulle visa ett antal 

 hophörjga fjäll, men tvifvelsutan torde detta hafva tillhört deras senare beskrifna T. Peachi. 

 Covvper Reed anger bestämdt att »hela» exemplar inom Girvan-distriktet ej träffats af någon 

 annan Turrilejxis än af just den sistnämnda. 



