Klorhydrinernas alkaliska sönderdelning 45 



Resultatet är otvetydigt. Extrapoleras till t = 0, blir c 0 = 25, alltså i någor- 

 lunda öfverensstämmelse med Evans, som har c 0 = 32. Det är därför märkligt, att 



den af honom för half omsättning ( — - — = 1,2 ) funna konstanten ännu är så stor 



& Va - x / 



som 17, medan den här är mindre än 1 ! 



d) Addition af klorväte till glyceringlycid. 



Så vidt jag kunnat finna, är A. Bigot 1 den ende, som undersökt inverkan af 

 syror (klor-, blom- ocli jod väte o. s. v.) på glyceringlycid. Han erhöll med klor- 

 väte en monoklorhydrin, som kokade vid 125° vid 8 mms tryck, och har, utan att 

 egentligen uppgifva skälen, tillskrifvit den a-konstitution. 



Syntesen utfördes på följande sätt: 9 gr. giycid löstes i absolut eter, och torrt 

 klorväte inleddes i en långsam ström under ett par timmars tid (kylning med vatten). 

 Härunder grumlas vätskan och delar sig slutligen i två skikt. Då det undre skiktet 

 ej mer ökades, atbröts klorväteströmmen, hvarpå efter några timmar etern afdestil- 

 lerades i vacuum och återstoden ställdes med alkali i vaccuum. Redan råprodukten 

 visade konstant kokpunkt: 129" vid 19 mm. (ej korr.). 



Analys å två gånger destillerad substans (6 gr.): 0,2447 gr. förbrukade, sönder" 

 deladt med alkali, 21,15 ccm 0,1046-norm. silfvernitrat. 



Cl Beräknadt: 32,09 %. Funnet: 32,03 %. 



Försök med natron (Tab. 69 — 70). 





TABELL 



69. 





TABELL 



70. 



a = b: 



= 0,01365. V ■■ 



= 69,95 ccm. 



a = b 



= 0,00697. V = 



= 145,57 ccm. 



t 



X 





t 



X 



c 



2 



0,00302 



10,4 



4 



0,00167 



11,3 



5 



0,00650 





10 



0,00296 



10,6 



15,5 



0.00897 



9,06 



27 



0,00445 



9,38 



38 



0,01093 



7.75 



70 



0,00556 



8,09 



Renhetsgraden motsvarar ungefär fraktion IV i tab. 1 1 sid. 22. I hvarje fall 

 är det ej ren a-monoklorhydrin, som uppkommer vid addition af klorväte till 

 glyceringlycid. 



e) Addition af klorväte till epiklorhydrin. 



Redan M. Reboctl 2 , som först försökte denna framställningsmetod för diklor- 

 hydrin, anmärker i förbigående, att den erhållna produkten visade en ovanligt 

 konstant kokpunkt. Samma anmärkning göra bl. andra också H. Hübner och 



1 Ann. chim. phys. [6], 22, 487 (1891). 

 - Ann. chim. phys. [3], 60, 5 (1860). 



