Klorhydrinernas alkaliska sönderdelning 



47 



sjunkande af koefficienterna som de öfriga klorhydrinerna. Koefficienterna stiga 

 också med utspädningen, här som annorstädes vid dessa substanser. I h varje fall 

 är den ur epiklorhydrin och saltsyra beredda a-^-diklorhydrinen fri från isomeren, 

 ty redan spår af denna borde vara märkbar i hastighetskoefficienten, som för den 

 osymmetriska formen är så betydligt mycket mindre. Den till mätningarna sid. 34 

 använda är däremot ej fullt ren. Om vid denna a-ß-f öreningen eller något acetyl- 

 derivat utgör föroreningen, kan ej afgöras, beror för öfrigt också på framställnings- 

 metoden. 



I här undersökta fall förhålla sig additionerna af klorväte till glycider och af 

 hypoklorit till etylén föreningar väsentligt olika. Klorvätet anlagrade sig så, att en 

 eller åtminstone i det allra närmaste endast en af de möjliga isomererna uppstod, 

 medan hypoklorit och omättade föreningar gåfvo blandningar, som innehöllo dessa 

 i något så när lika mängder. J. Nef har \ med anledning af en undersökning af 

 reaktionen mellan propylénoxid och klorväte. uttalat den uppfattningen, att i allmän- 

 het HX anlagras till glycider och deras derivat uteslutande under bildning af a-X- 

 föreningar, en uppfattning, som A. Michael 2 bestridt, i det han vid en jämförelse 

 mellan ren CH 3 . CHOH . CH 2 C1 och nyssnämnda additionsprodukt fann en diffe- 

 rens af 1 grad i kokpunkterna och 2 enheter i tredje decimalen af spec, vikterna. 

 Exemplet är belysande för här mötande svårigheter I 



1) Olika baser ha i stort sedt samma verkan vid de här undersökta fyra 

 neutrala klorhydrinernas alkaliska sönderdelning. Dock förekomma smärre, vid 

 olika substanser mer eller mindre framträdande olikheter i verkningarna af baryt 

 och natron, olikheter, som äro mera utpräglade än fallet är vid esterhydrolysen 

 med olika baser, men dock af underordnad betydelse. 



2) Reaktionen mellan de neutrala klorhydrinerna och alkali kan i det när- 

 maste återges med den bimolekylära ekvationen, hvarvid följande är att märka: 



a) Reaktionskoefficienterna äro större i utspädd lösning än i mera koncentre- 

 rad. Genom tillsats af neutralsalter kunde göras troligt, att i vissa fall dessa varia- 

 tioner berodde på ändringar i basens dissociation. 



b) Koefficienterna sjunka under reaktionens lopp med ungefär 10% af sitt 



8. Sammanfattning af resultaten. 



om de reagerande substanserna äro i ekvivalenta 



mängder, annars vanligen mindre. 



1 Lieh. Ann. 335, 191 (1904). 

 ! Berichte 39, 2785 (1906). 



