4« 



L. Smith 



Dessa under a) och b) anmärkta förhållanden, som svårligen finna sin förkla- 

 ring enbart i basens ändrade dissociationsförhållanden (jfr esterhydrolysen), synas 

 tyda på, att reaktionsmekanismen ej är den, som af den enklast möjliga formeln an- 

 gifves. Då klorhydrinerna äro svagt sura substanser, innehåller deras alkaliska lös- 

 ning alltid en viss — låt vara obetydlig — mängd klorhydrinanioner, hvilkas sätt 

 och förmåga att reagera äro okända. Att reaktionen mellan alkali och klorhydriner 

 är reversibel torde praktiskt vara utan betydelse. (Undersökningen är i hvarje fall 

 ej verkställd på ett sätt, som gör den lämplig för en rent matematisk utredning af 

 reaktionens mekanism. Härtill skulle erfordrats ett större antal bestämningar i 

 hvarje serie.) 



3) Vid inverkan af klorväte på två- eller flervärda alkoholer eller på glycider 

 och af hypoklorit på omättade föreningar uppkomma produkter, hvilkas samman- 

 sättning på rent kemisk väg eller med vanliga fysikaliska metoder är svår att be- 

 stämma. Genom alkaliskt-kinetiska försök bar i fem fall här uppnåtts skarpa 

 resultat angående sammansättningen af dylika isomeriblandningar, både kvalitativt 

 och i vissa fall äfven kvantitativt l . Resultaten voro härvid delvis i strid med 

 äldre åsikter. 



I sin lärobok i teoretisk kemi 2 har W. Nkrnst under rubriken »Reaktions- 

 geschwindigkeit und Konstitution» framfört Evans' här ofta citerade arbete: »Über 

 die Abspaltungsgescbw. von Chlorwasserstoff aus Chlorhydrinen und ihre Beziehung 

 zur stereochemischen Konstitution» som ett exempel på en framgångsrik använd- 

 ning af »principen om den intra molekyl ära reaktionen». Ehuru ju ett problem 

 sådant som det nyss nämnda ligger utanför ramen af detta arbete, kan det kanske 

 med utgångspunkt från här vunna erfarenheter vara skäl att erinra om följande. 



Evans fann ett samband mellan reaktionshastigbeterna och de afstånd, som 

 de af honom uppställda stereokemiska formelbilderna angåfvo mellan kloren och 

 bydroxylen. De med hvarandra jämförda klorhydrinerna ha emellertid ej alltid 

 analog konstitution: i ett fall sitter kloren primärt bunden, i ett annat sekundärt 

 o. s. v., en omständighet, som ej kan vara utan inflytande. Den af Evans upp- 

 ställda rymdformeln gifver också i de flesta fall identiskt samma afstånd mellan 

 klor och hydroxyl för de isomera föreningarna, hvilkas sönderdelningshastigheter 

 dock kunna vara afsevärdt olika. 



Vidare äro de af Evans' undersökta substanserna, såsom förut påpekats, på 

 ett undantag när (a-o^-diklorhydrin) ej rena, enligt livad reaktionskoefficienterna 

 ge vid handen. Huru pass säkra de slutsatser äro, som kunna dragas ur de 

 erhållna siffrorna, visas t. ex. af nedanstående. Förhållandet mellan reaktions- 



1 Se ofvan sid. 37 och 47. 



2 6:te uppl. sid. 567. 



