Klorhydrinernas alkaliska sönderdelning 



51 



En jämförelse mellan de två o.-klorsyrorna å ena och de fyra ß-klorsyrorna â 

 andra sidan med afseende på deras alkaliska sönderdelning bekräftar det ofvan nämnda 

 antagandet om skillnaden mellan de två syretyperna, medan syrorna af analog 

 konstitution inbördes visa stor öfverensstämmelse. Skarpast är måhända nämnda 

 differens uttryckt däri, att vid tx-Jclorsyrorna kalle och hart/t ha identisk eller i det 

 närmaste identisk verkan, medan vid $-läorsyrorna kalk alltid verkar starkare, men 

 differensen återfinnes också däri, alt ändringarna med koncentrationen af basernas verk- 

 ningar äro mindre vid de. förra än vid de senare. Då c.-derivaten äro åtskilligt star- 

 kare syror, skulle man möjligen kunnat vänta, att vid de olika syrorna af samma 

 konstitution kationkatalysfenomenen och dissociationskonstanterna skulle visa ett 

 visst samband, och detta så, att ju större dissociationskonstant, ju mindre utpräg- 

 lade katalysfenomen. Emellertid är skillnaden i styrka mellan syrorna af samma 

 typ så ringa, att någon dylik lagbundenhet ej har kunnat fastslås. Af en antydan 

 i denna riktning, nämligen att den af ß-klorsyrorna, som är den svagaste af alla, 

 a-oxi-ß-klorisosmörsyran, visar de katalytiska egendomligheterna i mest prononcierad 

 form, torde ingen slutsats kunna dragas. Af de båda a-klorsyrorna har den ena 

 en metyl-, där den andra har en fenylgrupp. De äro emellertid nästan identiskt 

 lika starka, förete också den största likhet sinsemellan. 



Anm. Teoretiskt vore en parallellism mellan dissociationskonstant och katalytisk effekt ej 

 mer öfverraskande än det af H. Snethlagic 1 vid undersökning af diazoättikesters katalytiska 

 sönderdelning med syror upptäckta sakförhållandet, att kvoten af den odissocierade syremolekylens 

 och vätejonens katalytiska verkan alltid var större för en syra med större affin. -konstant. Det vore 

 väl då också möjligt, att amnitetskonstanten kvalitativt kunde angifva förhållandet mellan en 

 odissocierad sultmolehyls och dess anions katalytiska inflytande (låt vara, att man i detta fall har 

 en någorlunda antaglig föreställning om katalysens väsen). Skillnaden mellan den odissocierade 

 syremolekylen och saltmolekylen är blott en atom i en större komplex. — Rent steriskt sedt sam- 

 manhänger olikheten mellan a-klor- och ß.klorsyrornas förhållande med karboxylens (den elektriska 

 laddningens) större eller mindre afstånd från den plats, där ingreppet i molekylkomplexen sker 2 . 



I inledningen har redan nämnts, att resultaten äro beräknade både enligt den 

 empiriska exponentialformeln och efter den lineära. Beträffande detaljerna i de 

 katalytiska fenomenen hänvisas till tabellerna och de öfversikter, som för hvarje 

 syra är gjord, dels ock till den allmänna sammanfattning, som afslutar denna af- 

 delning af arbetet. Här må blott anmärkas, att talrika fenomen uppträda, som 

 ännu ej låta behandla sig från någon enhetlig synpunkt, utan blott ha karaktären 

 af oregelrnässigheter. 



Det är ju själfklart, att en undersökning af ett så pass stort material som det 

 här föreliggande ej öfverallt kunnat genomföras i den bredd, som skett vid de två 

 först bearbetade syrorna, kloräpplesyra och ß-klormjölksyra. Dylikt vore också 

 öfverflödigt. Vid de två nämnda syrorna har för hvarje bas i detalj giltigheten och 

 räckvidden af formlerna — äfven vid tillsats af neutralsalter — konstaterats. Vid 

 de senare har därför blott två ä tre serier för hvarje bas utförts och inga serier 



1 Zeitschr. physik. Chem. 85, 211 (1913). 



2 Jfr B. Holmberg, Sv. Kem. Tidskr. 24, 94 (1912). 



