58 



L. Smith 



Af de båda sista bestämningarna framgår, att osäkerbeten i bestämningarna 

 vid stora utspädningar är tämligen betydande, och C ca (konstanten för kalciumjonen 

 i exponentialformeln) kan blott angifvas på ett ungefär. Sätter man d = Vis, fås 

 C ca - 55 ungefär. De kinetiska förhållandena vid kalken, jämförda med förhål- 

 landena vid öfriga undersökta baser, göra emellertid följande påstående berättigadt : 

 Om hastighetskoefficienterna vid en bas visa obetydliga — eller inga — ändringar vid 

 varierande koncentrationer, följer ej däraf, att detsamma shall vara fallet vid andra 

 baser, som. därför också — under för öfrigt samma betingelser — kunna ha en annan 

 effekt än den första. 



Emellertid är ett sådant fall som detta dock så sällsynt, att det hittills står 

 enstaka bland de undersökta »kationkatalyserna». Det skulle ha erbjudit ett visst 

 intresse att här också undersöka verkan af strontian, men då denna bas för öfrigt 

 ej användts, vore möjligen värdet af en dylik isolerad bestämning ej så stor. 



Följande tabell lämnar en öfversikt öfver de vid denna syra erhållna specifika 

 konstanterna i exponentialformeln för de olika metalljonerna: c M 2 — d. v. s. hastig- 

 hetskoefficienten, när metalljoukonceutrationeu är 1 ekvival. /liter — samt exponen- 

 ten d i samma formel. För att bättre åskådliggöra förhållandena inom det under- 

 sökta gebitet har jag här, liksom i det följande, beräknat — i vissa fall grafiskt 

 — hastighetskoefficienten i 0,01-molar lösning för de olika baserna (c 0>01 ). 



Öfversiktstabell. 

 TABELL 98. 



Bas Kalk Baryt Kali Natron 



d c:a Vis 0,341 0,286 0,277 



c M 55 44,0 12,8 11,5 



c 0i01 38,5 (c:a) 13,3 4,70 4,35 



Exponentialfunktionens giltighet är mest ingående undersökt vid baryt och 

 natron och måste här anses som utmärkt. Den lineära formeln anpassar sig ej 

 fullt så bra efter försöken, särskildt vid lägre koncentrationer. I 0,01-molar lösning 

 verkar kalk 3 gånger kraftigare än baryt och denna åter nära 3 gånger starkare än 

 kali och natron. Slutligen har det förra något större effekt än det senare. 



3. Klormjölksyror. 



a) ß-Klormjölksyra. 



HOCO . CHOH . CH 2 C1. 



Den framställdes enligt den af V. Richter 1 angifna metoden (i obetydligt 

 förändrad form) genom oxidation af epiklorhydrin med konc. salpetersyra. Dess 



' J. prakt. Ohem. [2], 20, 193 (1879). 

 2 cm = c[M-1- d . 



