TS 



L. Smith 



görningstillståndet — är också nämnda indunstning utesluten. De erhöllo blott kri- 

 stallinisk syra. Möjligt är ju alltid, att äfven den enligt äldre metoden framställda 

 och renade kristallinska syran innehåller något mera klor, än teorien fordrar. 1 

 hvarje fall kunde något dylikt ej påvisas enligt här använda analysmetoder, och 

 jag har ej ansett saken af någon betydelse för ifrågakoinmande spörsmål. 



Då de af mig funna omvandlingsmetoderna i viss mån komplettera Rassow's 

 och ßurmeister's, anser jag mig här böra anföra dem enligt 1. c. 



Den öfver svafvelsyra från kristallvatten befriade syran hade smp. 94° och 

 ekvivalentvikten 199,7 (beräknadt: 200,5). 



Anm.: Afvikelsen från den af nämnda författare och J. Stieglitz 1 funna smältpunkten 

 (86°) var ju betydande. En kontroll med senare framställdt preparat angaf 1 — 2 grader lägre 

 smältpunkt än ofvan funna, ej korrigerade, samt visade dessutom, att syran sintrar något under 

 90° 2 . Dock kunde den hållas godtyckligt länge vid denna temperatur utan att smälta. Kanske 

 få dessa förhållanden tydas så, att i vissa fall någon isomer är inblandad. I hvarje fall visa se- 

 rierna här nedan, att det af mig använda preparatet varit praktiskt taget enhetligt. Dock torde 

 dessa förhållanden förtjäna en ny och grundligare utredning. 



Då den smälta substansen åter fick stelna och efter några timmar en ny 

 smältpunktsbestämning gjordes, hade smältpunkten stigit till 103,3°. Afkyldes den 

 nu återigen tämligen snabbt, smälte den efter kortare tid vid 94° eller också blott 

 delvis vid denna temperatur, resten vid 103 U . Sistnämnda modifikation synes där- 

 för vara den beständigare. 



Den öfver svafvelsyra torkade syran (smp. 94°) löstes i kloroform, hvarpå li- 

 groin tillsattes. Den snabbt alfiltrerade fällningen pressades mellan filtrerpapper, 

 hvarpå omedelbart smältpunkten bestämdes. En del smälte vid 94°, återstoden vid 

 103°. Efter ett dygn exsiccator var substansen homogen med smp. 103°. 



De vid denna syra gjorda mätningarna äro något osäkra på grund af dess 

 stora sönderdelningshastighet i alkalisk lösning. Då därjämte reaktionskoefficieu- 

 ternas variationer med koncentrationen blott uppgå till små belopp, kunde för mät- 

 ningarnas beräkning ej de vanliga formlerna användas. I stället har jag sökt ge- 

 nomföra de kinetiska bestämningarna så, att en koncentration var gemensam för 

 alla baserna. 



a) Försök med baryt (Tab. 158 — 1Ö9). 



TABELL 158. 



= 0,004477. V = 163,55 ccm. 



t 



1.6 



2 

 3 

 5 



U, 00225 

 0,00249 

 0,00289 

 0,00336 



150 

 139 

 135 

 134 

 140 



TABELL 159. 



: b = 0,008764. V = 83,55 ccm. 



1,5 



2 

 4 



0,00687 

 0,oo628 

 0,00736 



155 

 144 



250 



150 



1 Berichte, 22, 3140 (1889). 



2 Murray angifver (1. c.) 88° som smältpunkt. 



